П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М  У К Р А Ї Н И

05 грудня 2025 р.	м. Одеса	Справа № 420/38825/24	

Перша інстанція суддя Скупінська О.В.

Колегія суддів П`ятого апеляційного адміністративного суду у складі:
судді-доповідача                                                  Яковлєва О.В.,
суддів                                                                      Димерлія О.О., Крусяна А.В.

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Головного управління Національної поліції в Одеській області на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 18 лютого 2025 року, у справі за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Одеській області про проходження публічної служби,-

В С Т А Н О В И Л А :

Позивач звернувся до суду з позовом у якому заявлено вимоги Головному управлінню Національної поліції в Одеській області, а саме: 
- визнання протиправним та скасування наказу від 28 листопада 2024 року №3016 «Про застосування дисциплінарного стягнення до поліцейського Роздільнянського РВП ГУНП в Одеській області»;
- визнання протиправним та скасування наказу від 09 грудня 2024 року № 1947 о/с, яким капітана поліції ОСОБА_1 (0002490), заступника начальника слідчого відділу Роздільнянського районного відділу поліції Головного управління національної поліції в Одеській області, з 09 грудня 2024 року звільнено зі служби за п. 6 ч. 1 ст. 77 ЗУ «Про Національну поліцію» (у зв`язку із реалізацією дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби, накладеного відповідно до Дисциплінарного статуту національної поліції України);
- поновлення ОСОБА_1 на посаді заступника начальника слідчого відділу Роздільнянського районного відділу поліції Головного управління національної поліції в Одеській області з 09 грудня 2024 року.
Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 18 лютого 2025 року частково задоволено позовні вимоги, а саме:
- визнано протиправним та скасовано наказ Головного управління Національної поліції в Одеській області від 28 листопада 2024 року № 3016 «Про застосування дисциплінарного стягнення до поліцейського Роздільнянського РВП ГУНП в Одеській області»;
- визнано протиправним та скасовано наказ Головного управління Національної поліції в Одеській області від 09 грудня 2024 року № 1947 о/с, яким капітана поліції ОСОБА_1 (0002490), заступника начальника слідчого відділу Роздільнянського районного відділу поліції Головного управління національної поліції в Одеській області, з 09 грудня 2024 року звільнено зі служби за п. 6 ч. 1 ст. 77 ЗУ «Про Національну поліцію» (у зв`язку із реалізацією дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби, накладеного відповідно до Дисциплінарного статуту національної поліції України);
- поновлено ОСОБА_1 на посаді заступника начальника слідчого відділу Роздільнянського районного відділу поліції Головного управління національної поліції в Одеській області з 10 грудня 2024 року.
Не погоджуючись з вказаним судовим рішенням відповідачем подано апеляційну скаргу з якої вбачається про порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, а тому просить скасувати оскаржуване рішення та прийняти нове, яким відмовити у задоволенні позову.
Вимоги апеляційної скарги обґрунтовано тим, що судом першої інстанції зроблено помилковий висновок про задоволення позовних вимог, так як позивача правомірно звільнено зі служби в поліції на підставі висновків проведеного службового розслідування, яким встановлено, що позивачем систематично порушувалась трудова дисципліна та здійснювалась діяльність, несумісна з проходженням служби в поліції.
В свою чергу, позивачем подано відзив на отриману апеляційну скаргу, з якого вбачається, що судом першої інстанції прийнято законне та обґрунтоване рішення про задоволення позовних вимог, так як його протиправно звільнено зі служби в поліції.
Перевіривши матеріали справи, законність і обґрунтованість рішення суду, а також правильність застосування судом норм матеріального і процесуального права та правової оцінки обставин у справі, колегія суддів приходить до висновку, що подана апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_1 з листопада 2015 року проходив службу в поліції, а з березня 2021 року на посаді заступника начальника слідчого відділу Роздільнянського районного відділу поліції Головного управління національної поліції в Одеській області. 
23 вересня 2021 року наказом ГУНП в Одеській області №1521 о/с (у зв`язку з реалізацією дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби) ОСОБА_1 звільнено зі служби в поліції за п. 6 ч. 1 ст. 77 ЗУ «Про Національну поліцію». 
Вважаючи таке звільнення протиправним, ОСОБА_1 звернувся до суду.
Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 19 жовтня 2023 року, у справі № 420/18087/21, відмовлено у задоволенні позову. 
Постановою П`ятого апеляційного адміністративного суду від 26 березня 2024 року, у справі № 420/18087/21, скасовано рішення Одеського окружного адміністративного суду від 19 жовтня 2023 року та ухвалено нове рішення, яким частково задоволено позов ОСОБА_1 , а саме:
- визнано протиправним та скасовано п. 1 наказу ГУНП в Одеській області від 25 серпня 2021 року № 1894 «Про застосування дисциплінарних стягнень до працівників ГУ НП в Одеській області». 
- визнано протиправним та скасовано наказ ГУНП в Одеській області від 23 вересня 2021 року № 1521 о/с «По особовому складу» про звільнення зі служби в поліції за п. 6 ч. 1 ст. 77 ЗУ «Про Національну поліцію» (у зв`язку із реалізацією дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби);
- поновлено капітана поліції ОСОБА_1 з 25 вересня 2021 року на посаді заступника начальника слідчого відділу Роздільнянського районного відділу поліції Головного управління Національної поліції в Одеській області.
- стягнуто з ГУНП в Одеській області на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу.
Між тим, на підставі Указу Президента України від 24 лютого 2022 року № 69/2022 ОСОБА_1 призвано у Збройні Сили України та з 01 квітня 2022 року зараховано до особового складу Військової частини НОМЕР_1 .
При цьому, на виконання постанови П`ятого апеляційного адміністративного суду від 26 березня 2024 року, у справі №420/18087/21, ОСОБА_1 поновлено наказом ГУНП в Одеській області від 17 квітня 2024 року № 554 о/с на посаді заступника начальника слідчого відділу Роздільнянського районного відділу поліції ГУНП в Одеській області з 25 вересня 2021 року. 
В свою чергу, ОСОБА_1 17 квітня 2024 року подано рапорт на ім`я начальника ГУНП в Одеській області з проханням про звільнення його від виконання службових обов`язків із зберіганням місця роботи та посади в зв`язку з призовом по мобілізації. 
Проте, наказом ГУНП в Одеській області від 19 квітня 2024 року №566 о/с ОСОБА_1 звільнено зі служби в поліції у зв`язку з переходом у встановленому порядку на роботу до іншого міністерства і відомства, а саме призову останнього на службу у Збройні Сили України. 
Тому, позивач повторно звернувся до суду з позовом про оскарження свого звільнення з поліції.
Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 23 липня 2024 року, у справі № 420/13912/24, яке залишено без змін постановою П`ятого апеляційного адміністративного суду від 01 жовтня 2024 року, задоволено позов ОСОБА_1 , а саме:
- визнано протиправним та скасовано наказ ГУНП в Одеській області від 19 квітня 2024 року № 566 о/с «По особовому складу», яким капітана поліції ОСОБА_1 (0002490) з 19 квітня 2024 року звільнено зі служби за п. 8 ч. 1 ст. 77 ЗУ «Про Національну поліцію» (у зв`язку з переходом у встановленому порядку на роботу до інших міністерств і відомств (організацій);
- зобов`язано ГУНП в Одеській області поновити ОСОБА_1 на посаді заступника начальника слідчого відділу Роздільнянського районного відділу поліції ГУНП в Одеській області з 20 квітня 2024 року
Наказом ГУНП в Одеській області від 01 жовтня 2024 року № 1622 о/с, на виконання рішення Одеського окружного адміністративного суду від 23 липня 2024 року, у справі № 420/13912/24, капітана поліції ОСОБА_2 поновлено на посаді заступника начальника слідчого відділу Роздільнянського РВП ГУНП в Одеській області з 20 квітня 2024 року. 
З наданого до суду рапорту начальника СКЗ Роздільнянського РВП ГУНП в Одеській області капітана поліції ОСОБА_3 від 05 жовтня 2024 року судом встановлено, що 01 жовтня 2024 року ним повідомлено капітана поліції ОСОБА_2 щодо видання наказу про його поновлення та з`ясування обставин неприбуття його на службу до Роздільнянського РВП ГУНП в Одеській області. 
В рапорті зазначено, що з його слів стало відомо, що він проходить службу в Збройних силах України з місцем дислокації у м. Миколаєві, у Військовій частині НОМЕР_2 . Також він повідомив, що витяг з наказу ГУНП в Одеській області від 01 жовтня 2024 року № 1622 о/с він отримав і знає що він поновлений на службі Роздільнянському РВП ГУНП в Одеській області.
Між тим, 11 жовтня 2024 року на адресу керівника Роздільнянського РВП ГУНП в області надійшла доповідна записка капітана поліції ОСОБА_4 , в якій зазначено, що ОСОБА_1 з 01 жовтня 2024 року до теперішнього часу до виконання службових обов`язків не приступив, про що нами щоденно складаються акти про його не вихід на службу.
Тому, 22 жовтня 2024 року у зв`язку із надходженням вищевказаної доповідної записки, керуючись вимогами ст.ст. 14, 15 Дисциплінарного статуту Національної поліції України, затвердженого Законом України від 15 березня 2018 року № 2337-VIII, та наказом Міністерства внутрішніх справ України від 07 листопада 2018 року № 893 «Про реалізацію окремих положень Дисциплінарного статуту Національної поліції України», Роздільнянським районним відділом поліції Головного управлінням Національної поліції в Одеській області прийнято наказ № 376 про призначення службового розслідування.
В свою чергу, з наданої до суду довідки № 724/111/832 від 01 листопада 2024 року, яка видана Військовою частиною НОМЕР_2 , вбачається, що капітан ОСОБА_1 перебуває на військовій службі за мобілізаціє у Військовій частині НОМЕР_2 .
При цьому, 05 листопада 2024 року Роздільнянським районним відділом поліції ГУПН в Одеській області видано наказ № 397 про продовження терміну службового розслідування, відповідно до якого термін службового розслідування, призначеного наказом № 376, продовжено до 19 листопада 2024 року.

У ході службового розслідування зібрано акти невиходу на роботу позивача, які складені комісією РВП ГУНП в Одеській області, а саме: від 01.10.2024 № 67/1821-вн, від 02.10.2024 № 67/1823-вн, від 03.10.2024 № 67/1840-вн, від 04.10.2024 № 67/1855-вн, від 05.10.2024 № 67/1873-вн, від 07.10.2024 № 67/1876-вн, від 08.10.2024 № 67/1877-вн, від 09.10.2024 № 67/1884-вн, від 10.10.2024 № 67/1889-вн, від 11.10.2024 № 67/1895-вн, від 12.10.2024 № 67/1913-вн, від 14.10.2024 № 67/1914-вн, від15.10.2024 № 67/1919-вн, від 16.10.2024 № 67/1933-вн, від 17.10.2024 № 67/1937-вн, від 18.10.2024 № 67/1944-вн, від 19.10.2024 № 67/1949-вн, від 21.10.2024 № 67/1950-вн, від 22.10.2024 № 67/1958-вн, від 23.10.2024 № 67/1963-вн, від 24.10.2024 №67/1968-вн, від 25.10.2024 № 67/1973-вн, від 26.10.2024 № 67/1984-вн, від 28.10.2024 № 67/1985-вн, від 29.10.2024 № 67/2003-вн, від 30.10.2024 № 67/2009-вн, від 31.10.2024 № 67/2012-вн, від 01.11.2024 № 67/2017-вн, від 02.11.2024 № 67/2038-вн, від 04.11.2024 № 67/2040-вн, від 05.11.2024 № 67/2045-вн, від 06.11.2024 № 67/2058-вн, від 07.11.2024 № 67/2061-вн, від 08.11.2024 № 67/2071-вн, від 09.11.2024 № 67/2086-вн, від 11.11.2024 № 67/2088-вн, від 12.11.2024 № 67/2125-вн, від 13.11.2024 № 67/2128-вн, від 14.11.2024 № 67/2138-вн, від 15.11.2024 № 67/2189-вн, від 16.11.2024 № 67/2205-вн, від 18.11.2024 № 67/2208-вн, від 19.11.2024 № 67/2215-вн.
В свою чергу, під час дисциплінарного провадження позивачем надано пояснення.
При цьому, Дисциплінарною комісією Роздільнянського районного відділу поліції ГУНП в Одеській області 19 листопада 2024 року складено висновок, який затверджено начальником Роздільнянського РВП ГУНП в Одеській області полковником поліції.
На підставі висновків проведеного службового розслідування 28 листопада 2024 року ГУНП в Одеській області видано наказ № 3016, п. 1 якого за скоєння дисциплінарного проступку, що виразився в грубому порушенні вимог пунктів 1, 2, 4, 5, 13 частини третьої статті Дисциплінарного статуту Національної поліції України, затвердженого ЗУ від 15 березня 2018 № 2337-VIII, пунктів 1, 2, 6 ч. 1 ст. 18, ч. 1 ст. 64, ч. 1 ст. 66 ЗУ «Про Національну поліцію України» від 02 липня 2015 року № 580-VIII, пункту 7 розділу IV Порядку проведення службових розслідувань у національній поліції України, затвердженого наказом МВС України № 893 від 07 листопада 2018 року до капітана поліції ОСОБА_1 (0002490), заступника начальника слідчого відділу Роздільнянського районного відділу поліції ГУНП в Одеській області, застосовано дисциплінарне стягнення у вигляді звільнення із служби в поліції
На підставі наказу № 3016 від 28 листопада 2024 року, Головним управлінням Національної поліції України в Одеській області видано наказ № 1947 о/с від 09 грудня 2024 року (по особовому складу), яким ОСОБА_1 звільнено зі служби в поліції за п. 6 ч. 1 ст. 77 ЗУ «Про Національну поліцію» (у зв`язку із реалізацією дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення) з 09 грудня 2024 року.
Не погоджуючись з правомірністю свого звільнення позивач звернувся до суду з даним позовом.
За наслідком з`ясування обставин справи, судом першої інстанції зроблено висновок про задоволення позову, так як позивача протиправно звільнено зі служби в поліції, з чим погоджується судова колегія, з огляду на наступне.

Так, правові засади організації та діяльності Національної поліції України, статус поліцейських та порядок проходження служби в Національній поліції України визначені Законом України «Про Національну поліцію».
Згідно п. 1 та п. 2 ч. 1 ст. 18 ЗУ «Про Національну поліцію», поліцейський зобов`язаний неухильно дотримуватися положень Конституції України, законів України та інших нормативно-правових актів, що регламентують діяльність поліції, та Присяги поліцейського, а також професійно виконувати свої службові обов`язки відповідно до вимог нормативно-правових актів, посадових (функціональних) обов`язків, наказів керівництва
Згідно ч. 1 ст. 19 ЗУ «Про Національну поліцію», у разі вчинення протиправних діянь поліцейські несуть кримінальну, адміністративну, цивільно-правову та дисциплінарну відповідальність відповідно до закону.
Частиною 2 вказаної статті встановлено, що підстави та порядок притягнення поліцейських до дисциплінарної відповідальності, а також застосування до поліцейських заохочень визначаються Дисциплінарним статутом Національної поліції України, що затверджується законом.
При цьому, Дисциплінарний статут Національної поліції України затверджено Законом України «Про Дисциплінарний статут Національної поліції України».
В даному випадку, цей Статут визначає сутність службової дисципліни в Національній поліції України, повноваження поліцейських та їхніх керівників з її додержання, види заохочень і дисциплінарних стягнень, а також порядок їх застосування та оскарження.
Згідно ч. 1 ст. 1 Статуту, службова дисципліна - дотримання поліцейським Конституції і законів України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, актів Президента України і Кабінету Міністрів України, наказів Національної поліції України, нормативно-правових актів Міністерства внутрішніх справ України, Присяги поліцейського, наказів керівників.
Частиною 2 встановлено, що службова дисципліна ґрунтується на створенні необхідних організаційних та соціально-економічних умов для чесного, неупередженого і гідного виконання обов`язків поліцейського, повазі до честі і гідності поліцейського, вихованні сумлінного ставлення до виконання обов`язків поліцейського шляхом зваженого застосування методів переконання, заохочення та примусу.
Згідно ч. 1 ст. 11 Статуту, за порушення службової дисципліни поліцейські незалежно від займаної посади та спеціального звання несуть дисциплінарну відповідальність згідно з цим Статутом.
Статтею 12 Статуту встановлено, що дисциплінарним проступком визнається протиправна винна дія чи бездіяльність поліцейського, що полягає в порушенні ним службової дисципліни, невиконанні чи неналежному виконанні обов`язків поліцейського або виходить за їх межі, порушенні обмежень та заборон, визначених законодавством для поліцейських, а також у вчиненні дій, що підривають авторитет поліції.
Згідно ч. 1 ст. 13 Статуту, дисциплінарне стягнення є засобом підтримання службової дисципліни, що застосовується за вчинення дисциплінарного проступку з метою виховання поліцейського, який його вчинив, для безумовного дотримання службової дисципліни, а також з метою запобігання вчиненню нових дисциплінарних проступків.
Частиною 3 вказаної статті встановлено, що до поліцейських можуть застосовуватися такі види дисциплінарних стягнень: 1) зауваження; 2) догана; 3) сувора догана; 4) попередження про неповну службову відповідність; 5) пониження у спеціальному званні на один ступінь; 6) звільнення з посади; 7) звільнення із служби в поліції.
При цьому, згідно ч. 7 ст. 19 Дисциплінарного статуту Національної поліції України, у разі встановлення вини поліцейського за результатами проведеного службового розслідування видається письмовий наказ про застосування до поліцейського одного з видів дисциплінарного стягнення, передбаченого статтею 13 цього Статуту, зміст якого оголошується особовому складу органу поліції.
Згідно ч. 3 ст. 22 Дисциплінарного статуту Національної поліції України, дисциплінарні стягнення у виді звільнення з посади, пониження у спеціальному званні на один ступінь та звільнення із служби в поліції виконуються (реалізуються) шляхом видання наказу по особовому складу.
Відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 77 ЗУ «Про Національну поліцію», поліцейський звільняється зі служби в поліції, а служба в поліції припиняється у зв`язку із реалізацією дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби, накладеного відповідно до Дисциплінарного статуту Національної поліції України.

Колегією суддів встановлено, що предметом спору у даній справі є перевірка правомірності звільнення позивача зі служби в Національній поліції України на підставі висновків проведеного службового розслідування, які затверджено 19 листопада 2024 року.
В даному випадку, з висновків проведеного службового розслідування, а також наказу Головного управління Національної поліції в Одеській області про застосування дисциплінарного стягнення № 3016 від 28 листопада 2024 року вбачається, що на позивача накладено дисциплінарне стягнення у вигляді звільнення зі служби в поліції за порушення ЗУ «Про Дисциплінарний статут Національної поліції України», ЗУ «Про Національну поліцію», Порядку проведення службових розслідувань у національній поліції України, затвердженого наказом МВС України № 893 від 07 листопада 2018 року.
В свою чергу, дисциплінарне стягнення у вигляді звільнення зі служби в поліції реалізовано наказом Головного управління Національної поліції в Одеській області № 1947 о/с від 09 грудня 2024 року.
Між тим, перевіряючи правомірність звільнення позивача зі служби в поліції, а також перевіряючи законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції про задоволення позовних вимог, колегія суддів вважає за необхідне зазначити наступне.

В даному випадку, як самостійно встановлено суб`єктом владних повноважень у ході проведення службового розслідування, позивач за наслідком введення воєнного стану в Україні з березня 2022 року мобілізувався до лав Збройних Сил України.
Так, на момент видання оскаржуваних наказів Головного управління Національної поліції в Одеській області позивач проходив військову службу у Військовій частині НОМЕР_2 .
В свою чергу, колегія суддів зазначає, що у ст. 119 КЗпП України встановлено гарантії для працівників на час виконання державних або громадських обов`язків.
Згідно ч. 3 ст. 119 КЗпП України, за працівниками, направленими для проходження базової військової служби, призваними на військову службу за призовом осіб офіцерського складу, військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період, військову службу за призовом осіб із числа резервістів в особливий період або прийнятими на військову службу за контрактом, у тому числі шляхом укладення нового контракту на проходження військової служби, під час дії особливого періоду на строк до його закінчення або до дня фактичного звільнення зберігаються місце роботи і посада на підприємстві, в установі, організації, фермерському господарстві, сільськогосподарському виробничому кооперативі незалежно від підпорядкування та форми власності і у фізичних осіб - підприємців, у яких вони працювали на час призову. Таким працівникам здійснюється виплата грошового забезпечення за рахунок коштів Державного бюджету України відповідно до ЗУ «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей».
Аналогічним чином, у ч. 2 ст. 39 ЗУ «Про військовий обов`язок і військову службу» встановлено, що громадяни України, які проходять базову військову службу, військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період, або прийняті на військову службу за контрактом у разі виникнення кризової ситуації, що загрожує національній безпеці, оголошення рішення про проведення мобілізації та (або) введення воєнного стану, користуються гарантіями, передбаченими частиною третьою статті 119 Кодексу законів про працю України, а також частиною першою статті 53 і частиною другою статті 57 Закону України «Про освіту», частиною другою статті 44, частиною першою статті 54 і частиною третьою статті 63 Закону України «Про фахову передвищу освіту», частиною другою статті 46 Закону України «Про вищу освіту».
Між тим, з аналізу наведених вище законодавчих положень висновується, що передбачені ч. 3 ст. 119 КЗпП України гарантії щодо збереження місця роботи та посади поширюються на працівника з дня прийняття його на військову службу під час дії воєнного стану.
При цьому, зазначені гарантії, спрямовані на забезпечення права громадян на працю, які повинні виконати свій конституційний обов`язок захисту Батьківщини.
Відповідний висновок узгоджується з висновками щодо застосування норм права, викладеними у постанові Верховного Суду від 14 березня 2025 року (справа № 280/7366/23).
За таких обставин, колегія суддів вважає, що з моменту призову (прийняття) на військову службу, за громадянами України, які були призвані (прийняті) на військову службу під час мобілізації на строк до її закінчення зберігаються місце роботи та посада на підприємстві, установі, організації, незалежно від підпорядкування та форми власності, у яких вони працювали на час призову.
При цьому, колегія суддів наголошує на тому, що призов (прийняття) на військову службу під час мобілізації не є тотожним із поняттям іншої роботи, несумісної зі службою в поліції, на яку посилається відповідач, як на підставу звільнення зі служби в поліції.
Тобто, доводи апелянта про те, що ЗУ «Про Національну поліцію» виключає можливість одночасного проходження служби в поліції та військової служби, оскільки військовослужбовець отримує грошове забезпечення за діяльність, яка не відноситься до науково-педагогічної, наукової або творчої, є помилковими.
Крім того, колегія суддів зазначає, що Законом України від 01 липня 2022 року № 2352-ІХ «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо оптимізації трудових відносин» з ч. 3 ст. 119 КЗпП України виключено формулювання про збереження заробітної плати за середнім заробітком для військовослужбовців, що свідчить про те, що позивач не має отримувати заробітної плати (грошового забезпечення) за службу у поліції.
Відповідний висновок узгоджується з висновками щодо застосування норм права, викладеними у постанові Верховного Суду 17 квітня 2025 року (справа № 440/4057/23).
Враховуючи викладене, колегія суддів вважає помилковими висновки проведеного службового розслідування про те, що позивачем порушується службова дисципліна, оскільки він не з`являється на службу в поліції без поважних причин та займається іншою оплачувано діяльністю під час служби в поліції, оскільки вказані обставини є наслідком мобілізації позивача до лав Збройних Сил України для захисту Батьківщини в умовах введення воєнного стану та триваючої збройної агресії.
За таких обставин, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про те, що ГУНП в Одеській області не мало законних підстав для звільнення позивача зі служби в поліції.
При цьому, колегія суддів зазначає, що судом першої інстанції порушень норм матеріального і процесуального права при вирішенні справи не допущено, а наведені в скарзі доводи правильність висновків суду не спростовують.
Керуючись ст.ст. 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, колегія суддів,-

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу Головного управління Національної поліції в Одеській області залишити без задоволення, а рішення Одеського окружного адміністративного суду від 18 лютого 2025 року - без змін.
Судові витрати, а саме сплачений судовий збір за подання апеляційної скарги, покласти на Головне управління Національної поліції в Одеській області.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

           Суддя-доповідач 		О.В. Яковлєв	
           Судді	  	О.О. Димерлій    А.В. Крусян