ПОСТАНОВА 
Іменем України

24 грудня 2025 року        м. Кропивницький

справа № 401/1513/25
провадження № 22-ц/4809/1608/25 

Кропивницький апеляційний суд у складі: 

головуючого судді - Письменного О.А., 
суддів - Дьомич Л.М., Чельник О.І.,
при секретарі –  Зайченко В.К.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 , в інтересах якого діє адвокат Цокало Тетяна Михайлівна, на рішення Світловодського міськрайонного суду Кіровоградської області від 24 липня 2025 року (суддя Макарова Ю.І.) у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,- 

встановив:

У травні 2025 року Товариства з обмеженою відповідальністю Фінансова компанія «Кредит-Капітал» звернулося в суд із зазначеним позовом, мотивуючи його тим, що 14 січня 2024 року між ОСОБА_1 та ТОВ «Мілоан» було укладено кредитний договір № 6352505, відповідно до якого відповідач отримав 12 000 грн, на умовах сплати процентів за користування кредитом та інших платежів, а також можливих штрафних санкцій, що передбачені кредитним договором. Вказаний договір відповідач підписала шляхом використання електронного підпису одноразовим ідентифікатором.
Позивач вказав, що ТОВ «Мілоан» свої зобов`язання перед відповідачем за кредитним договором виконало, надавши відповідачу кредит в сумі визначеної договором. 
В свою чергу відповідач свої зобов`язання перед кредитором щодо повернення кредиту та нарахованих процентів не виконав, внаслідок чого виникла заборгованість в сумі 40 226,25 грн, з яких:
11 500, 00 грн - прострочена заборгованість за сумою кредиту;
27886,25 грн - прострочена заборгованість за сумою відсотків;
850 грн - прострочена заборгованість за комісією.
25.06.2024 між ТОВ «Мілоан» та ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» укладено договір про відступлення права вимоги №107-МЛ, за яким відбулося відступлення права вимоги і за кредитним договором №6352505 від 14.01.2024.
09.04.2025 відповідачу було надіслано письмову претензію про погашення кредитної заборгованості.
Посилаючись на вказані обставини ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» просило суд стягнути з відповідача на свою користь зазначену суму заборгованості.
Рішенням Світловодського міськрайонного суду Кіровоградської області від 24 липня 2025 року позов задоволено частково.
Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю Фінансова компанія «Кредит-Капітал» заборгованість за кредитним договором № 6352505 від 14 січня 2024 року станом на 14 травня 2025 року в сумі 38 294 (тридцять вісім тисяч двісті дев`яносто чотири) гривні 25 коп., яка складається з:
заборгованість за кредитом – 11 500 (одинадцять тисяч п'ятсот) гривень 00 коп.,
заборгованість по відсоткам – 25 954 (двадцять п`ять тисяч дев`ятсот п`ятдесят чотири) гривні 25 коп.,
заборгованість за комісією - 840 (вісімсот сорок) гривень 00 коп.
У задоволенні решти позовних вимог відмовлено.
Вирішено питання про судові витрати.
В апеляційній скарзі скаржник, посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального права та порушення судом норм процесуального права, просить рішення суду першої інстанції змінити шляхом зменшення процентів за користування кредитом з 25954, 25 грн до 207, 12 грн, та зменшити загальний розмір заборгованості з 38294,25 грн до 12547,12 грн.
Апеляційна скарга мотивована тим, що Законом України від 22.11.2023 р. №3498-ХІ "Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг" передбачено те, що він набрав чинності 24.12.2023 року, а кредитний договір №6352505 було укладено 14.01.2024 року, тобто після набрання чинності цим Законом, то проценти у відповідності до чинного законодавства повинні бути нараховані у розмірі, що не перевищує 1 % в день. Водночас, позивач не привів умови кредитного договору до відповідності Закону України "Про споживче кредитування" в частині нарахування процентів та нараховував їх за денною процентною ставкою 1,19% протягом пільгового та 2.30% протягом поточного в день, що суперечить вищенаведеним нормам чинного законодавства. Разом з тим, ч.5 ст.12 Закону України "Про споживче кредитування" визначено, що: "Умови договору про споживчий кредит, які обмежують права споживача порівняно з правами, встановленими цим Законом, є нікчемними. Договір про споживчий кредит, укладений з порушенням вимог частини першої цієї статті, є нікчемним". Таким чином, умови кредитного, які враховують стандартну денну процентну ставку з перевищенням 1% в день є нікчемними. Такими пунктами є п.п. 1.5.2, 1.5.3 кредитного договору, а також Графіку платежів до кредитного договору. Дані пункти є нікчемними в силу приписів ч.5 ст.12 Закону України "Про споживче кредитування". Звертаю увагу суду на те, що нормою Закону України "Про споживче кредитування" встановлюється максимальна процентна ставка у розмірі 1%, але вважаємо, що в даному випадку її застосувати неможливо, оскільки в силу нікчемності вищезазначених пунктів про нарахування процентів проценти в Договорі позики є неузгодженими. З урахуванням нікчемності пунктів Договору позики, якими денна процентна ставка встановлена з порушеннями Закону України "Про споживче кредитування", сторона відповідача вважає, що відповідно до положень ч.1 ст.1048, ч.ч.1, 3 ст.1054 ЦК України проценти повинні бути нараховані на рівні облікової ставки НБУ за відповідний період. 
Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах заявлених позовних вимог та доводів апеляційної скарги, за наявними матеріалами справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав.
Судом встановлено, що 14 січня 2024 року між Товариством з обмеженою відповідальністю "Мілоан" та ОСОБА_1 укладено електронний договір про споживчий кредит № 6352505. Відповідно до п. 1.2 договору, відповідачу надано кредит у сумі 12 000.00 грн., строком на 105 днів з 14 січня 2024 року (п. 1.3), який складається з пільгового періоду 15 днів із процентною ставкою 1,19 % за день, до 29 січня 2024 року (п.п. 1.3.1, 1.5.2) і поточного періоду 90 днів із процентною ставкою 2,30 % за день до кінцевої дати погашення кредиту 28 квітня 2024 року (п.п. 1.3.2, 1.5.3), одноразова комісія за надання кредиту 840.00 грн. (п. 1.5.1), шляхом перерахування коштів на банківський картковий рахунок відповідача (п. 2.1). (а.с. 9-20)
Із договору відступлення прав вимоги № 107-МЛ укладеного 25 червня 2024 року, встановлено, що ТОВ «Мілоан» відступило ТОВ "ФК "Кредит-Капітал" права вимоги до боржників вказаних у відповідному Реєстрі боржників. (а.с. 32-41)
Відповідно до витягу з Реєстру боржників до договору відступлення прав вимоги № 107-МЛ від 25 червня 2024 року ТОВ "ФК "Кредит-Капітал" набуло права грошової вимоги до ОСОБА_1 , за кредитним договором № 6352505 від 14 січня 2024 року на загальну суму 40 226.25 грн. (а.с. 52)
Судом встановлено, що 15 лютого 2024 року відповідачем здійснено пролонгацію кредитного договору на 15 днів. Також 15 лютого 2024 року відповідач сплатив проценти по кредиту 309.00 грн., комісію за пролонгацію 100 грн., тіло кредиту 500 грн.. (а.с. 28-30)
Згідно розрахунку заборгованості встановлено, що заборгованість ОСОБА_1 перед ТОВ "ФК "Кредит-Капітал", станом на дату звернення до суду, за кредитним договором № 6352505 від 14 січня 2024 року, складає 40 226.25 грн., з яких: - 11 500.00 грн. сума заборгованості за тілом кредиту; - 27 886.25 грн. сума заборгованості по відсоткам; 840.00 грн. - заборгованість по комісії. (а.с. 31) 
Встановивши дані обставини справи, суд першої інстанції дійшов висновку про наявність підстав для стягнення кредитної заборгованості, у зв`язку з неналежним виконанням відповідачем своїх зобов`язань за договором. При цьому, суд першої інстанції встановивши, що розмір відсоткової ставки визначений кредитним договором не відповідає умовам чинного законодавства, зменшив розмір заборгованості по процентам з 27 886, 25 грн до 25 954,25 грн, навівши відповідні розрахунки.
Апеляційний суд погоджується з таким висновком суду з огляду на таке. 
За змістом частин 1 та 2 статті 205 ЦК України правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом. Правочин, для якого законом не встановлена обов`язкова письмова форма, вважається вчиненим, якщо поведінка сторін засвідчує їхню волю до настання відповідних правових наслідків.
Приписами частини 1 статті 207 ЦК України передбачено, що правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони.
Згідно із частиною 1 статті 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.
Положеннями статті 627 ЦК України визначено, що відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.
Відповідно до вимог частини 1 статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
Згідно зі статтею 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцю таку ж суму грошових коштів (суму позики). Договір позики є укладеним з моменту передання грошей.
Відповідно до частини 3 статті 1054 ЦК України особливості регулювання відносин за договором про надання споживчого кредиту встановлені законом.
Таким спеціальним законом є Закон України «Про споживче кредитування», який набрав чинності станом на час укладення договору від 30 листопада 2021 року між сторонами, і який визначає загальні правові та організаційні засади споживчого кредитування в Україні відповідно до міжнародно-правових стандартів у цій сфері.
Згідно із пунктом 6 частини 1 статті 3 Закону України «Про електронну комерцію» електронним підписом одноразового ідентифікатору є дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших; електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору.
Одноразовий ідентифікатор - це алфавітно-цифрова послідовність, що її отримує особа, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір шляхом реєстрації в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, що надав таку пропозицію. Одноразовий ідентифікатор може передаватися суб`єктом електронної комерції, що пропонує укласти договір, іншій стороні електронного правочину засобом зв`язку, вказаним під час реєстрації у його системі, та додається (приєднується) до електронного повідомлення від особи, яка прийняла пропозицію укласти договір (пункт 12 частини першої статті 3 Закону України «Про електронну комерцію»).
Стаття 12 Закону України «Про електронну комерцію» визначає, що якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: - електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; - електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; - аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.
Статтею 629 ЦК України визначено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами.
Відповідно до статей 525, 526 ЦК України зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору, одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.
Згідно із частиною 1 статті 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлено строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк. Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події.
Відповідно до статті 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).
За нормою статті 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).
Відповідно до статті 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав.
На підтвердження позовних вимог позивачем було надано підписаний відповідачем у електронному вигляді кредитний договір, докази отримання на виконання договору кредитних коштів у безготівковій формі, розрахунок заборгованості, договір про відступлення права вимоги укладений між ТОВ «Мілоан» та ТОВ «КРЕДИТ-КАПІТАЛ».
Відповідач не заперечувала проти факту укладання кредитного договору, отримання коштів та наявності заборгованості.
Водночас, відповідач не погоджується з розміром нарахованих відсотків за користування кредитом вважаючи, що розмір денної процентної ставки не може перевищувати 1%, відповідно до Закону України від 22.11.2023 р. №3498-ХІ «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг», який набрав чинності 24.12.2023 року.
Апеляційний суд вважає, що наведений у рішенні судом першої інстанції розрахунок заборгованості по відсоткам за користування кредитом, які підлягають стягненню з відповідача на користь позивача, відповідає вимогам ЗУ «Про споживче кредитування».
Як зазначалося, відповідно до Закону України «Про внесення змін по деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг» від 22 листопада 2023 року, що набрав чинності 24 грудня 2023 року, внесено зміни до ч. 5 ст. 8 Закону України «Про споживче кредитування», якими відповідно встановлено обмеження максимальної денної процентної ставки на рівні 1 %. Пунктом 17 Прикінцевих та Перехідних положень Закону України «Про споживче кредитування» передбачено, що тимчасово, протягом 240 днів з дня набрання чинності Законом України «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг», установити, що максимальний розмір денної процентної ставки не може перевищувати: протягом перших 120 днів (з 24 грудня 2023 року по 21 квітня 2024 року) 2,5 %; протягом наступних 120 днів (з 22 квітня 2024 року по 19 серпня 2024 року) 1,5 %.
Частиною 2 розділу 2 Прикінцевих та перехідних положень ЗУ «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг» встановлено, що дія пункту 5 розділу І цього Закону (яким, зокрема, доповнено пункт 17 розділ IV «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про споживче кредитування») поширюється на договори про споживчий кредит, укладені до набрання чинності цим Законом, якщо строк дії таких договорів продовжено після набрання чинності цим Законом.
В даному випадку термін «поширюється» не означає, що дія вказаної правової норми застосовується лише щодо договорів про споживчий кредит, укладених до набрання чинності цим Законом.
Крім того, Листом Національного банку України №14-0004/3433 від 15 січня 2024 року, враховуючи наданий Законом фінансовим установам Перехідний період за договорами, укладеними протягом Перехідного періоду, або строк дії яких було продовжено протягом Перехідного періоду, роз`яснено, що денна процентна ставка може перевищувати законодавчо встановлений максимальний розмір лише протягом Перехідного періоду та за умови, що строк виконання зобов`язань позичальника за такими договорами спливає до закінчення Перехідного періоду. За договорами про споживчий кредит, які укладаються зі споживачами після набрання чинності Законом №3498-ІХ, в тому числі строк кредитування за якими триватиме після 21 серпня 2024 року, денна процентна ставка повинна розраховуватися на дату укладення договору про споживчий кредит з урахуванням законодавчих обмежень, встановлених саме на дату укладення такого договору. При цьому денна процента ставка залишається незмінною протягом усього строку кредитування за договором про споживчий кредит за умови, що до нього не виносилися зміни щодо складових показників, які застосовуються для обчислення денної процентної ставки (строку кредитування, загальних витрат за споживчим кредитом та загального розміру кредиту).
Таким чином, суд першої інстанції правильно врахував поетапне зменшення розміру денної процентної ставки, внаслідок чого, наведений судом першої інстанції розрахунок заборгованості відповідає вимогам закону.
За таких обставин, доводи апеляційної скарги про те, що розрахунок має бути проведений з урахуванням максимальної денної процентної ставки 1 % за весь період кредитування, є безпідставними.
Доводи апеляційної скарги не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанцій норм матеріального права та порушення норм процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи. 
За таких обставин, колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права, тому відповідно до ч.1 ст. 375 ЦПК України, апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а рішення суду першої інстанції залишенню без змін.
Керуючись ст.ст. 367, 374, 375, 381 - 384 ЦПК України, суд, - 

ухвалив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , в інтересах якого діє адвокат Цокало Тетяна Михайлівна, залишити без задоволення. 
Рішення Світловодського міськрайонного суду Кіровоградської області від 24 липня 2025 року залишити без змін.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 27.01.2026.

Судді: 

О.А.Письменний Л.М. Дьомич О.І. Чельник