ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД	
Справа № 120/4663/25 Суддя (судді) першої інстанції: Комар П.А.

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 січня 2026 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:
головуючий суддя Грибан І.О.
судді: Беспалов О.О.
Кузьмишина О.М.

розглянув у порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Вінницького окружного адміністративного суду від 15 квітня 2025 року про повернення позовної заяви у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Сьомого апеляційного адміністративного суду про визнання бездіяльності та зобов`язання вчинити дії, -
У С Т А Н О В И В :

До Вінницького окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 до Сьомого апеляційного адміністративного суду про визнання бездіяльності та зобов`язання вчинити дії.
Ухвалою Вінницького окружного адміністративного суду від 15 квітня 2025 року позовну заяву разом із доданими до неї матеріалами повернуто позивачеві на підставі п. 3 ч. 4 ст. 169 КАС України.
Не погоджуючись із вказаним судовим рішенням, позивач подала апеляційну скаргу, в якій просить суд скасувати оскаржувану ухвалу та направити справу до суду першої інстанції для продовження розгляду.
В обґрунтування апеляційної скарги вказує, що отриманий ним примірник копії ухвали про повернення позовної заяви не відповідає вимогам Інструкції з діловодства в місцевих та апеляційних судах України від 20.08.2019 №814 (із змінами), що ставить під сумнів ухвалення такого судового рішення, невизначеність складу суду, який його ухвалив та особу яка таке судове рішення підписала чи взагалі таке рішення є підписаним.
За приписами ч. 2 ст. 312 Кодексу адміністративного судочинства України апеляційні скарги на ухвали суду першої інстанції, зазначені в пунктах 3, 5-7, 11, 14, 26 частини першої статті 294 цього Кодексу, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження).
Ухвалою Шостого апеляційного адміністративного суду від 09 червня 2025 року відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Вінницького окружного адміністративного суду від 15 квітня 2025 року та, на підставі ч. 2 ст. 312 КАС України, витребувано матеріали справи.
Ухвалою Шостого апеляційного адміністративного суду від 23 червня 2025 року призначено справу до апеляційного розгляду у порядку письмового провадження.
Відповідач не скористався своїм правом на подання відзиву на апеляційну скаргу, що не перешкоджає розгляду справи.
Перевіряючи законність та обґрунтованість оскаржуваної ухвали, колегія суддів виходить з наступного.
Як вбачається зі змісту оскаржуваної ухвали, суд першої інстанції, повертаючи позовну заяву, вказував на те, що адміністративний позов подано до суду через відділення поштового зв`язку ОСОБА_2 , про що свідчать реквізити поштового конверту. Оскільки матеріали позову не містять відомостей щодо уповноваження вказаної особи на подання позову від імені ОСОБА_1 , то суд вважав, що відповідно п. 3 ч. 4 ст. 169 КАС України такий позов підлягає поверненню особі, яка її подала.
Надаючи правову оцінку обставинам справи, колегія суддів зазначає наступне.
Відповідно до частини першої статті 5 КАС України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси.
У частині п`ятій ст. 160 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено вимоги, які застосовуються до позовної заяви.
При цьому, згідно частини сьомої статті 160 КАС України у разі пред`явлення позову особою, якій законом надано право звертатися до суду в інтересах іншої особи, в заяві повинні бути зазначені підстави такого звернення.
У відповідності до частини десятої статті 44 КАС України якщо документи подаються учасниками справи до суду або надсилаються іншим учасникам справи в електронній формі, такі документи скріплюються електронним підписом учасника справи (його представника). Якщо документи подаються учасниками справи до суду або надсилаються іншим учасникам справи в паперовій формі, такі документи скріплюються власноручним підписом учасника справи (його представника).
Отже, чинними нормами КАС України визначено можливість подачі документів, зокрема позову, до суду в паперовій формі, одночасно такі документи скріплюються власноручним підписом учасника справи (його представника).
У той же час, за правилами п. 3 частини четвертої ст. 169 КАС України позовна заява повертається позивачеві, якщо позов подано особою, яка не має адміністративної процесуальної дієздатності, не підписано або підписано особою, яка не має права її підписувати, або особою, посадове становище якої не вказано.
Тобто, у разі відсутності підпису на позовній заяві у суду наявні підстави для її повернення.
Наразі, в матеріалах справи міститься копія позовної заяви, в лівому верхньому куті якої міститься підпис особи, яка її подала. Над зазначеним підписом міститься текстовий напис « ОСОБА_1 ».
Аналогічний підпис в кінці тексту позовної заяви.
За таких обставин відсутні підстави вважати, що до суду першої інстанції було подано позовну заяву, яка не була підписана особою, що її подала.
Разом з тим, висновки суду першої інстанції про те, що позовну заяву подано через представника, повноваження якого не підтверджені, гуртуються виключно на даних про відправника поштової кореспонденції, зазначеній на поштовому конверті.
Колегія суддів зазначає, що відповідно до пп. 11 п. 2 Загальної частини Правил надання послуг поштового зв`язку, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 05.03.2009р. №270 ( із змінами), поштовий конверт це упаковка, виготовлена за встановленим стандартом і призначена для пересилання письмових повідомлень та іншого вкладення відповідно до цих Правил. 
Колегія суддів звертає увагу, що норми КАС не містять положень щодо оформлення стороною по справі саме поштових конвертів (відправлень), а містить вимоги до оформлення процесуальних документів, якою зокрема є позовна заява. 
Зазначення даних про відправника є необхідним і важливим для повернення листа, якщо доставка неможлива. Отже, ототожнення судом відправника поштової кореспонденції з особою, що має статус позивача (чи представника позивача) є помилковим, оскільки суд вирішує питання прийняття до свого провадження і відкриття справи саме за поданою позовною заявою, а не поштовим конвертом.
З урахуванням наведеного, колегія суддів вважає помилковим висновок суду першої інстанції про наявність підстав для повернення позовної заяви на підставі п. 3 ч. 4 ст. 169 КАС України.
Разом з тим, колегія суддів звертає увагу, що відповідно до ч.1 ст.169 КАС України, суд, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, встановлених статтями 160,161 КАС України, постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху, у якій зазначає недоліки позовної заяви та спосіб і строк їх усунення.
Вчинення зазначених процесуальних дій не є правом суду, а є його обов`язком, спрямованим на забезпечення доступу особи до правосуддя. 
Отже, колегія суддів дійшла висновку, що у разі виникнення обґрунтованих сумнівів 
щодо особи позивача чи наявності повноважень на представництво у особи, яка подає позов, суд першої інстанції не був позбавлений процесуальної можливості залишити позовну заяву без руху, надавши позивачеві строк для усунення виявлених недоліків.
Велика Палата Верховного Суду у постанові від 04.12.2019 у справі №826/5500/18 зазначила, що повернення заяв (скарг) за наявності процесуальної можливості пересвідчитись у наявності в особи повноважень на представництво під час розгляду справи (скарги) ставить під загрозу дотримання завдань адміністративного судочинства, закріплених у ч. 1 ст. 2 КАС України, а також дотримання учасниками справи строків звернення до суду та оскарження судових рішень.
Слід зауважити, що питання стосовно доступу особи до правосуддя неодноразово було предметом судового розгляду Європейського суду з прав людини.
Відповідно до вимог ст. 6 КАС України суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського Суду з прав людини.
Так, у справі «Bellet v. France» Європейський Суд з прав людини зазначив, що стаття 6 параграфу 1 Конвенції містить гарантії справедливого судочинства, одним з аспектів яких є доступ до суду. Рівень доступу, наданих національним законодавством, має бути достатнім для забезпечення права особи на суд з огляду на принцип верховенства права в демократичному суспільстві. Для того, щоб доступ був ефективним, особа повинна мати чітку практичну можливість оскаржити дії, які становлять втручання у її права.
У рішенні по справі «Мірагаль Есколано та інші проти Іспанії» від 13.01.2000 та в рішенні по справі «Перес де Рада Каваніллес проти Іспанії» від 28.10.1998 Європейський Суд з прав людини вказав, що надто суворе тлумачення внутрішніми судами процесуальної норми позбавило заявників права доступу до суду і завадило розгляду їхніх позовних вимог. Це визнане порушенням п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.
Згідно із практикою ЄСПЛ, реалізуючи положення Конвенції, необхідно уникати занадто формального ставлення до передбачених законом вимог, так як доступ до правосуддя повинен бути не лише формальний, але й фактичний. Надмірний формалізм при вирішені питання щодо прийняття позовної заяви або скарги є порушенням права на справедливий судовий захист.
За таких обставин колегія суддів приходить до висновку, що судом першої інстанції при вирішенні питання про повернення позовної заяви було порушено норми процесуального права, які призвели до неправильного вирішення питання, у зв`язку з чим оскаржувана ухвала має бути скасована з направленням справи до суду першої інстанції для продовження розгляду.
Разом з цим, апеляційна скарга підлягає до задоволення часткового, оскільки колегія суддів дійшла висновку про незаконність оскаржуваного судового рішення з інших доводів, ніж викладені в апеляційній скарзі.
Відповідно до ч.2 ст.208 КАС України, суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду апеляційної скарги буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування судового рішення.
Таким чином, на підставі викладеного, відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 320 КАС України, апеляційна скарга підлягає задоволенню частково, а ухвала суду скасуванню з направленням справи до суду першої інстанції для продовження розгляду.
Керуючись ст. ст. 243, 311, 312, 315, 320, 321, 322, 325, 328 - 331 КАС України, суд -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.
Ухвалу Вінницького окружного адміністративного суду від 15 квітня 2025 року про повернення позовної заяви - скасувати, а справу направити до суду першої інстанції для продовження розгляду.
Постанова набирає законної сили з дати її ухвалення та може бути оскаржена до Верховного Суду в порядку і строки, визначені статтями 328, 329 КАС України.

Головуючий суддя І.О. Грибан

Судді: О.О. Беспалов

О.М. Кузьмишина

(повний текст постанови складено 28.01.2026р.)