ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ 
8-й під`їзд, Держпром, майдан Свободи, 5, м. Харків, 61022 
тел. приймальня (057) 705-14-14, тел. канцелярія 705-14-41, факс 705-14-41 
______________________________________________________________________

ДОДАТКОВЕ РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 січня 2026 року 	м. Харків	Справа №922/3282/25 	

Господарський суд Харківської області у складі:
судді Добрелі Н.С.
розглянувши заяву ТОВ "ТАЙМІС" про ухвалення додаткового рішення (вх. №30368/25 від 26.12.2025)

за позовом 	Товариства з обмеженою відповідальністю "ТАЙМІС" 	
до 	Приватного підприємства "ГЛАЗГО-08" 	
про	стягнення коштів	

без виклику учасників справи

ВСТАНОВИВ:

Рішенням Господарського суду Харківської області від 25.12.2025 у справі №922/3282/25 в задоволенні позову ТОВ "ТАЙМІС" відмовлено частково. При прийнятті вказаного рішення розподіл судових витрат на професійну правову допомогу судом не здійснювався.
26.12.2025 через підсистему ЄСІТС "Електронний суд" від ТОВ "ТАЙМІС" надійшла заява про ухвалення додаткового рішення (вх. №30368/25), в якій просить суд стягнути з відповідача на користь позивача понесені судові витрати в загальному розмірі 30.000,00 грн, що складаються з гонорару адвоката.
Ухвалою Господарського суду Харківської області від 29.12.2025 у справі №922/3282/25 вищевказану заяву ТОВ "ТАЙМІС" прийнято до розгляду, вирішено здійснювати розгляд заяви без виклику учасників справи.
Від відповідача через підсистему ЄСІТС "Електронний суд" надійшли заперечення на заяву про ухвалення додаткового рішення (клопотання про зменшення судових витрат) (вх. №30410/25 від 29.12.2025), в яких зазначає, що гонорар адвоката за надану правову допомогу в розмірі 30.000,00 грн є завищеним, не співмірним ні з розміром позовних вимог ні складністю справи, а також становить надмірний тягар для відповідача, стягнення адвокатських витрат у зазначеній сумі не відповідає вищевказаним критеріям розумності, співрозмірності. Також зазначає, що частина складових правничої допомоги, зокрема, розгляд та аналіз первинної документації; надання консультації щодо наявності підстав для позову; підготовка позову; розрахунок сум позовних вимог; подання позовної заяви, фактично дублюють одне одного з метою штучного збільшення розміру правничої допомоги. У зв`язку з чим, просить суд зменшити розмір судових витрат позивача на професійну правничу допомогу.
Від позивача через підсистему ЄСІТС "Електронний суд" надійшла заява (вх. №30452/25 від 29.12.2025), в якій зазначив, що умовами договору про надання правничої допомоги визначений фіксований розмір винагороди адвоката, а тому детальний опис робіт, виконаних під час надання правової допомоги, не потрібен. Окрім цього, встановлення гонорару адвоката сторонами договору у фіксованому розмірі, не залежить від обсягу послуг та часу витраченого представником позивача, кількості судових інстанцій, які розглядатимуть справу, результату розгляду справи та прийнятого судом рішення, а отже є визначеним. Відповідачем не доведено і не надано до суду жодних належних і допустимих доказів щодо неспівмірності витрат на оплату послуг адвоката, заявлених позивачем до стягнення, не надано доказів на підтвердження невідповідності таких витрат фактично наданим послугам, не відповідності вказаних витрат ринкової вартості, а відтак, у суду відсутні підстави для зменшення витрат на оплату послуг адвоката.
За приписами частини третьої статті 244 ГПК України суд, що ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі протягом десяти днів з дня надходження відповідної заяви. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення, а в разі якщо суд вирішує лише питання про судові витрати - без повідомлення учасників справи.
Враховуючи те, що заява про ухвалення додаткового рішення була подана відповідачем 26.12.2025, останнім днем розгляду даної заяви є 05.01.2026.
Дослідивши матеріали справи та докази, надані відповідачем на підтвердження понесених останнім витрат на професійну правничу допомогу, суд зазначає наступне.
Статтею 123 ГПК України встановлено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу.
Відповідно до частин першої, другої статті 126 ГПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.
Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
Для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги (частина третя статті 126 ГПК України).
Разом із тим, розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву (частина восьма статті 129 ГПК України).
Склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат (аналогічний правовий висновок викладено в постанові Великої Палати Верховного Суду від 27.06.2018 у справі №826/1216/16).
На підтвердження понесених витрат на професійну правничу допомогу відповідачем до матеріалів справи надані наступні документи:
- договір про надання правової (правничої) допомоги від 18.07.2025 №б/н, укладений між адвокатом Балла В.В. та ТОВ "ТАЙМІС" як клієнтом. Згідно з умовами якого адвокат прийняв на себе зобов`язання щодо забезпечення та надання правової (юридичної) допомогу клієнту у справі за позовом клієнта до ПП "ГЛАЗГО-08" про стягнення заборгованості з урахуванням всіх санкцій, передбачених договором та чинним законодавством України. За надання правової допомоги за цим Договором клієнт сплачує адвокату гонорар, розмір та вид якого завчасно узгоджується сторонами та визначається на основі фіксованої суми в розмірі 30.000,00 грн;
- акт прийому-передачі послуг від 29.07.2025 №б/н, згідно з яким адвокатом були надані, а клієнтом прийняті правові послуги (правова допомога) в повному обсязі та за належною якістю по питаннях, пов`язаних зі стягненням з ПП "ГЛАЗГО-08" заборгованості з урахуванням всіх санкцій, передбачених договором та чинним законодавством України за прострочення виконання своїх зобов`язань та штрафних санкцій на користь клієнта за договором про надання правової (правничої) допомоги від 18.07.2025 №б/н;
- довіреність від 18.07.2025, видана ТОВ "ТАЙМІС" на ім`я адвоката Балла В.В.;
- свідоцтво про право на зайняття адвокатською діяльністю від 25.06.2019 серії ПТ №2825.
Суд зазначає, що гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок його обчислення, зміни та умови повернення визначаються у договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховується складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час (стаття 30 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність").
Умовами пункту Договору про надання правової (правничої) допомоги від 18.07.2025 №б/н передбачено, що враховуючи складність справи, кваліфікації, досвіду та завантаженості адвоката, за надання правової допомоги за цим Договором клієнт сплачує адвокату гонорар, розмір та вид якого завчасно узгоджується сторонами та визначається на основі фіксованої суми в розмірі 30.000,00 грн.
Клієнт здійснює сплату гонорару адвокату, вказану в пункті 3.1. даного Договору протягом 10 календарних днів з дати набрання законної сили остаточним рішенням суду в справі (пункт 3.2. Договору).
Розмір гонорару визначається лише за погодженням адвоката з клієнтом, а суд не вправі втручатися в ці правовідносини.
У постанові від 20.11.2020 у справі №910/13071/19 Верховний Суд вказав про те, що втручання суду у договірні відносини між адвокатом та його клієнтом у частині визначення розміру гонорару або зменшення розміру стягнення такого гонорару з відповідної сторони на підставі положень частини четвертої статті 126 ГПК України можливе лише за умови обґрунтованості та наявності доказів на підтвердження невідповідності таких витрат фактично наданим послугам. В іншому випадку, таке втручання суперечитиме принципу свободи договору, закріпленому в положеннях статті 627 Цивільного кодексу України, принципу pacta sunt servanda та принципу захисту права працівника або іншої особи на оплату та своєчасність оплати за виконану працю, закріпленому у статті 43 Конституції України.
При цьому, відповідно до усталеної судової практики судові витрати у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено чи тільки має бути сплачено (аналогічної правової позиції дотримується Об`єднана палата Верховного Суду у складі суддів Касаційного господарського суду в постанові від 03.10.2019 у справі №922/445/19).
Вирішуючи заяву сторони судового процесу про компенсацію понесених нею витрат на професійну правничу допомогу суду належить дослідити та оцінити додані заявником до заяви документи на предмет належності, допустимості та достовірності відображеної у них інформації.
Такі докази, відповідно до частини першої статті 86 ГПК України, суд оцінює за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.
При цьому згідно з статтею 74 ГПК України сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Подані на підтвердження таких витрат докази мають окремо та у сукупності відповідати вимогам статей 75-79 ГПК України.
Суд зазначає, що подані ТОВ "ТАЙМІС" докази на підтвердження понесених витрат на професійну правничу допомогу в цілому у сукупності відповідають вимогам статей 73, 75-79 ГПК України.
При цьому обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами (частини п`ята, шоста статті 126 ГПК України).
В даному випадку відповідач, заперечуючи проти заяви позивача про ухвалення додаткового рішення, зазначає, що гонорар адвоката за надану правову допомогу в розмірі 30.000,00 грн є завищеним, не співмірним ні з розміром позовних вимог ні складністю справи, а також становить надмірний тягар для відповідача, стягнення адвокатських витрат у зазначеній сумі не відповідає вищевказаним критеріям розумності, співрозмірності. Також зазначає, що частина складових правничої допомоги, зокрема, розгляд та аналіз первинної документації; надання консультації щодо наявності підстав для позову; підготовка позову; розрахунок сум позовних вимог; подання позовної заяви, фактично дублюють одне одного з метою штучного збільшення розміру правничої допомоги. У зв`язку з чим, просить суд зменшити розмір судових витрат позивача на професійну правничу допомогу.
У разі погодження між адвокатом (адвокатським бюро / об`єднанням) та клієнтом фіксованого розміру гонорару такий гонорар обчислюється без прив`язки до витрат часу адвоката на надання кожної окремої послуги. Фіксований розмір гонорару не залежить від витраченого адвокатом (адвокатським бюро / об`єднанням) часу на надання правничої допомоги клієнту. Аналогічна правова позиція викладена в постановах Верховного Суду від 02.02.2023 у справі №915/606/21, від 19.11.2021 у справі №910/4317/21.
Суд зобов`язаний оцінити рівень адвокатських витрат, що мають бути присуджені з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично, але й також - чи була їх сума обґрунтованою. Суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості, пропорційності та верховенством права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи на складність справи, витрачений адвокатом час, та неспіврозмірним у порівнянні з ринковими цінами адвокатських послуг. Вказаний правовий висновок міститься у постанові Верховного Суду від 24.10.2019 у справі № 905/1795/18.
При цьому, самі лише посилання на неспівмірність витрат та незгода із сумою понесених витрат на професійну правничу допомогу не можуть бути підставою для відмови у задоволенні заяви про розподіл судових витрат (аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 15.05.2020 року по справі № 910/5410/19).
Оцінюючи доводи відповідача стосовно неспівмірності таких витрат, суд дійшов висновку про недоведення ПП "ГЛАЗГО-08" неспівмірності витрат позивача на оплату правничої допомоги адвоката складності справи відповідно до частини шостої статті 126 ГПК України.
Аргументи відповідача про те, що гонорар адвоката за надану правову допомогу в розмірі 30.000,00 грн є завищеним, не співмірним ні з розміром позовних вимог, ні складністю справи, а також становить надмірний тягар для відповідача, не нівелюють надання адвокатом правової допомоги позивачу в суді першої інстанції, факт надання якої підтверджується матеріалами справи та відповідачем не спростований. Суд зазначає, що витрати позивача на правничу допомогу є реальними та такими, які безпосередньо пов`язані з розглядом справи та підтверджуються матеріалами справи, розмір гонорару визначений за погодженням адвоката з клієнтом і є фіксованим.
При цьому, такі аргументи відповідача не містять належного обґрунтування щодо необґрунтованості визначеної позивачем суми, тобто не доводять обставин, за наявності яких суд має підстави визначити інший розмір судових витрат, ніж той, що був доведений стороною. Окрім цього, відповідачем навіть не зазначено до якої суми слід зменшити витрати позивача на професійну правничу допомогу.
Як вже було зазначено вище, сама лише незгода сторони з розміром визначених іншою стороною витрат на професійну правничу допомогу, не може бути підставою для не покладення розміру заявлених до стягнення витрат на професійну правничу допомогу. Відтак, заперечення відповідача суд визнає необґрунтованими та недоведеними.
З огляду на наявні в матеріалах справи докази на підтвердження витрат на професійну правничу допомогу позивача та необґрунтованість заперечень відповідача проти їх розміру, суд дійшов висновку про реальність витрат ТОВ "ТАЙМІС" на професійну правничу допомогу, пов`язаних з розглядом справи в суді першої інстанції, а також обґрунтованість та співмірність розміру таких витрат.
У відповідності до частини четвертої статті 129 ГПК України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Як вбачається, ТОВ "ТАЙМІС" просило стягнути з ПП "ГЛАЗКО-08" грошові кошти в загальній сумі 218.034,38 грн. Рішенням Господарського суду Харківської області від 25.12.2025 у справі №922/3282/25 було стягнуто з відповідача на користь позивача грошові кошти в загальній сумі 217.821,06 грн., тобто з урахуванням пропорційності задоволення позовних вимог сума витрат на послуги адвоката складає 217.821,06*30.000/218.034,38=29.970,60 грн.
Враховуючи положення статей 86, 123, 126, 129 ГПК України та беручи до уваги принципи диспозитивності та змагальності господарського судочинства, критерії реальності, співмірності, розумності та пропорційності задоволення позовних вимог, суд дійшов висновку про наявність підстав для часткового задоволення заяви ТОВ "ЧАРІВНИЙ ЛАН" про ухвалення додаткового рішення щодо розподілу витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 29.970,60 грн, зазначену суму витрат належить стягнути з відповідача на користь позивача.
На підставі викладеного, керуючись статтями 73, 76, 77, 86, 123, 126, 129, 236-238, 244 Господарського процесуального кодексу України, суд 

ВИРІШИВ:

1. Заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "ТАЙМІС" про ухвалення додаткового рішення задовольнити частково.
2. Стягнути з Приватного підприємства "ГЛАЗГО-08" (Україна, 61002, Харківська обл., м. Харків, вул. Дарвіна, буд. 12, кв. 49, код ЄДРПОУ 35974177) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "ТАЙМІС" (Україна, 61153, Харківська обл., м. Харків, пр. Ювілейний, буд. 54А, офіс 409, код ЄДРПОУ 43785169) витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 29.970,60 грн.
3. Видати наказ після набрання додатковим рішенням законної сили.
4. В решті заяви відмовити.
Додаткове рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги додаткове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Апеляційна скарга на додаткове рішення суду може бути подана протягом двадцяти днів з дня складання повного додаткового рішення безпосередньо до суду апеляційної інстанції Східного апеляційного господарського суду.
Повне додаткове рішення підписано 05.01.2026.

Суддя		Н.С. Добреля