ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А
і м е н е м  У к р а ї н и

11 грудня 2025 року 	м. Дніпро	справа № 280/7509/25	

Третій апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого - судді  Малиш Н.І. (доповідач),   суддів:  Баранник Н.П., Щербака А.А.,     
розглянувши в порядку письмового провадження в залі судового засідання Третього апеляційного адміністративного суду в м. Дніпрі розглянувши  апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 22 вересня 2025 року (суддя 1-ї інстанції Сацький Р.В.) в адміністративній справі №280/7509/25 за позовом ОСОБА_1 до Приватного виконавця виконавчого округу Запорізької області Білецької Крістіни Олександрівни про визнання протиправною та скасування постанови,- 

ВСТАНОВИВ:
26.08.2025 ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом  до Приватного виконавця виконавчого округу Запорізької області Білецької Крістіни Олександрівни, в якому просить  визнати протиправною та скасувати постанову приватного виконавця виконавчого округу Запорізької області Білецької Крістіни Олександрівни № 78712830 від 28.07.2025 про стягнення з ОСОБА_1 основної винагороди в сумі 12 112,00 грн.
На обґрунтування позову ОСОБА_1 посилається на те, що відповідачем при винесені постанов про стягнення з позивача (боржника) основної винагороди приватного виконавця були порушені норми Конституції України, вимоги Закону України “Про виконавче провадження”, Закону України “Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів” та положення “Порядку виплати винагород державним виконавцям та їх розмірів і розміру основної винагороди приватного виконавця”, затвердженого Постановою Кабінету міністрів України від 08.09.2016 № 643. Зазначає, що питання розміру основної винагороди приватного виконавця залежить від фактичної стягнутої ним суми, а не від суми зазначеної у виконавчому документі. Позивач не згодна з розрахунком відповідача основної винагороди приватного виконавця.
Рішенням  Запорізького окружного адміністративного суду від 22 вересня 2025 року у задоволенні позову відмовлено.
Позивачем на вказане рішення суду подано апеляційну скаргу, в якій зазначено на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просить скасувати судове рішення та прийняти нове, яким позив задовольнити. 
Апеляційна скарга обґрунтована тим, що судом першої інстанції не надано належної оцінки доводам позивача про те, що судове рішення про накладення арешту на майно не належить до переліку рішень немайнового характеру, а отже законодавством не передбачено стягнення основної винагороди за виконання такого судового рішення.
Учасники справи не скористалися правом подання відзиву на апеляційну скаргу.
Розгляд справи здійснено в порядку письмового провадження у відповідності до приписів ст.  311 КАС України.
Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів доходить до наступного висновку.
Судом встановлено, що 24.07.2025 Дніпровським районним судом міста Запоріжжя у цивільній справі № 334/5776/25 (провадження № 2-з/334/42/25) було ухвалено рішення про забезпечення позову. Відповідно до ухвали, позивачу було заборонено володіти та користуватися транспортним засобом марки RENAULT MEGANE 1461, 2016 року випуску, державний номерний знак НОМЕР_1 . Також їй було заборонено вчиняти будь-які дії та виконувати інші зобов`язання щодо цього автомобіля. Право власності на вказаний транспортний засіб зареєстровано за ОСОБА_2 . Ухвала підлягала негайному виконанню.
Ця ухвала була винесена в межах цивільної справи за позовом приватного виконавця виконавчого округу Запорізької області Білецької Крістіни Олександрівни до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , за участю третьої особи ОСОБА_4 . Предметом позову було визнання недійсним договору купівлі-продажу, скасування державної реєстрації, відновлення становища, що існувало до порушення прав, та визначення частки боржника у спільному майні.
На підставі зазначеної ухвали, 28.07.2025 приватний виконавець Білецька К.О. відкрила виконавче провадження № ВП78712830 з примусового виконання рішення суду.
В рамках цього провадження були винесені наступні постанови:
Постанова про стягнення основної винагороди: Стягнуто з боржника, ОСОБА_1 , основну винагороду приватного виконавця у сумі 12 112,00 грн.
Постанова про розмір мінімальних витрат: Стягнуто з боржника 417,69 грн.
Виконавче провадження № ВП78712830 було закінчено 01.08.2025, що підтверджується відповідною постановою приватного виконавця.
Позивач, не погодившись з постановою про стягнення з боржника основної винагороди під час відкриття виконавчого провадження, звернулася до суду із цим позовом.
Суд першої інстанції відмовляючи у задоволенні позову дійшов висновку, що спірна постанова прийнята у відповідності до норм чинного законодавства
Колегія суддів суду апеляційної інстанції погоджується з висновками суду першої інстанції.
Спірним у справі є правомірність постанови відповідача про стягнення з боржника основної винагороди.
Відповідно до статті 5 Закону України від 02.06.2016 № 1404-VIII "Про виконавче провадження" (далі також - Закон № 1404-VIII) примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України від 02.06.2016 № 1403- VIII "Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів" (далі - Закон № 1403-VIII).
Питання винагороди приватного виконавця врегульовано ст. 31 Закону №1403-VIII. Так ч. 1-3  цієї статті Закону №1403-VIII встановлено, що за вчинення виконавчих дій приватному виконавцю сплачується винагорода.
Винагорода приватного виконавця складається з основної та додаткової. Основна винагорода приватного виконавця залежно від виконавчих дій, що підлягають вчиненню у виконавчому провадженні, встановлюється у вигляді:
1) фіксованої суми – у разі виконання рішення немайнового характеру;
2) відсотка суми, що підлягає стягненню, або вартості майна, що підлягає передачі за виконавчим документом.
Розмір основної винагороди приватного виконавця встановлюється Кабінетом Міністрів України.
Пунктом 12 Порядку виплати винагород державним виконавцям та їх розмірів і розміру основної винагороди приватного виконавця, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 08.09.2016 № 643 встановлено, що розмір основної винагороди приватного виконавця становить 10% суми, що підлягає стягненню, або вартості майна, що підлягає передачі за виконавчим документом.
Розмір основної винагороди приватного виконавця у разі виконання виконавчого документа немайнового характеру, за яким боржником є фізична особа, становить чотири розміри прожиткового мінімуму для працездатних осіб, установленого на 1 січня календарного року, а в разі виконання виконавчого документа немайнового характеру, за яким боржником є юридична особа, - вісім розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, установленого на 1 січня календарного року.
Отже, законодавством передбачено дві категорії справ та дві ставки основної винагороди приватного виконавця: фіксованої суми – в разі виконання рішення немайнового характеру; відсотка суми, що підлягає стягненню, або вартості майна, що підлягає передачі за виконавчим документом.
Ухвала про забезпечення позову є рішенням немайнового характеру, тому основна винагорода приватного виконавця встановлюється у вигляді фіксованої суми – чотири або вісім розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, установленого на 1 січня календарного року залежно від категорії боржника (фізична або юридична особа).
Як свідчать встановлені обставини справи, 28.07.2025 приватний виконавець виконавчого округу Запорізької області Білецька Крістіна Олександрівна відкрила виконавче провадження ВП78712830 для примусового виконання ухвали Дніпровського районного суду міста Запоріжжя від 24.07.2025 у справі 334/5776/25.
В рамках цього провадження була винесена спірна  постанови про стягнення з боржника, ОСОБА_1 , основної винагороди приватного виконавця в розмірі 12 112,00 грн. Спірна постанова містить наступний розрахунок 3028,00грн (прожитковий мінімум на одну працездатну особу станом на 01.01.2025)*4=12112,00грн.
Отже оскаржена постанови прийнята у відповідності до норм законодавства, а отже не підлягає скасуванню.
Враховуючи зазначене, суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив рішення з правильним застосуванням норм матеріального і процесуального права, доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції не спростовують, підстави для скасування судового рішення відсутні.
Згідно ч. 1 ст. 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Розподіл судових витрат не здійснюється відповідно до ст. 139 КАС України.
Керуючись ст.ст. 287,  315, ст. 316, ст.ст. 321, 322 КАС України, суд, -

УХВАЛИВ:
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 22 вересня 2025 року в а залишити без задоволення.
Рішення  Запорізького окружного адміністративного суду від 22 вересня 2025 року в адміністративній справі №280/7509/25 - залишити без змін.
Постанова  набирає законної сили з дати її ухвалення  та може бути оскаржена в касаційному порядку у випадках та строки визначені ст.ст 328, 329 КАС України.

Головуючий - суддя                                                                      Н.І. Малиш 

                               суддя                                                                      Н.П. Баранник 

                               суддя                                                                      А.А. Щербак