ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 січня 2026 р. 	Справа № 520/26380/24	
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
головуючого судді: Катунова В.В.
суддів: Подобайло З.Г. , Ральченка І.М. 
за участю секретаря судового засідання Колодкіної Н.М.
розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Головного управління ДПС у Харківській області на рішення Харківського окружного адміністративного суду від 01.08.2025 (суддя Мороко А.С., майдан Свободи, 6, м. Харків, 61022, повний текст складено 01.08.25) по справі № 520/26380/24
за позовом ОСОБА_1 
до  Головногоуправління ДПС у Харківській області   
про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (надалі - позивач, ОСОБА_1 ) звернувся до суду з позовом до Головного управління ДПС у Харківській області (надалі також відповідач), у якому позивач просив: 
-визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення-рішення № 00075642410 від 01.12.2022, № 00075682410 від 01.12.2022, № 00075662410 від 01.12.2022 року, № 00075672410 від 01.12.2022, № 00075722410 від 01.12.2022 року, № 00075652410 від 01.12.2022, № 00075692410 від 01.12.2022, податкову вимогу № 0004639-1305-2040 від 29.05.2023.
Рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 01.08.2025 позов задоволено частково.
Скасовано податкове повідомлення - рішення Головного управління ДПС у Харківській області № 00075682410 від 01.12.2022 року, яким ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) збільшено суму грошового зобов`язання за платежем військовий збір, що сплачується фізичними особами за результатами річного декларування на суму 31693 (тридцять одна тисяча шістсот дев`яносто три)грн. 09 коп.
Скасовано податкове повідомлення - рішення Головного управління ДПС у Харківській області № 00075662410 від 01.12.2022 року, яким до ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) застосовано штрафні сакції у розмірі 340 (триста сорок) грн.00 грн.
Скасовано податкове повідомлення - рішення Головного управління ДПС у Харківській області № 00075672410 від 01.12.2022 року, яким ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) збільшено суму грошового зобов`язання за платежем податок на доходи фізичних осіб, що сплачуються фізичними особами за результатами річного декларування на суму 384489 (триста вісімдесят чотири тисячі чотириста вісімдесят дев`ять) грн. 79 коп.
Скасовано податкове повідомлення - рішення Головного управління ДПС у Харківській області № 00075722410 від 01.12.2022 року, яким ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) збільшено суму грошового зобов`язання за платежем податок на додану вартість на суму 122831 (сто двадцять дві тисячі вісімсот тридцять одна) грн. 44 коп.
Скасовано податкове повідомлення - рішення Головного управління ДПС у Харківській області № 00075652410 від 01.12.2022 року, яким ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) збільшено суму грошового зобов`язання за платежем єдиний податок з фізичних осіб на суму 7425 (сім тисяч чотириста двадцять п`ять)грн. 00 коп.
Скасовано вимогу Головного управління ДПС у Харківській області № 0004639-1305-2040 від 29.05.2023 року на суму 546779 (п`ятсот сорок шість тисяч сімсот сімдесят дев`ять)грн. 32 коп.
У задоволенні решти позовних вимог - відмовлено.
Не погоджуючись з рішенням суду, відповідач подав апеляційну скаргу, у якій просить рішення суду першої інстанції скасувати та прийняти нове рішення, яким в частині задоволення позову ОСОБА_2 відмовити у повному обсязі
В обґрунтування вимог апеляційної скарги відповідач посилається на те, що висновки зроблені під час перевірки є обґрунтованими та законними, а тому відсутні підстави для визнання протиправними та скасування оскаржуваних податкових повідомлень -рішень.
У надісланому до суду апеляційної інстанції відзиві на апеляційну скаргу позивач заперечував проти доводів, викладених в апеляційній скарзі, просив рішення суду першої інстанції залишити без змін, як законне та обґрунтоване.
В судовому засіданні представник відповідача (Жадан А.С.) підтримала доводи апеляційної скарги. Представник позивача (Шелушин Д.І.) заперечував проти доводів апеляційної скарги та просив залишити рішення суду першої інстанції без змін.
Висновки суду першої інстанції в частині відмови в задоволенні позовних вимог відповідачем під сумнів не ставляться, а позивачем відповідної апеляційної скарги не подано. Отже у зазначеній частині рішення суду першої інстанції апеляційним судом не переглядається. 
Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, пояснення учасників справи, перевіривши, в межах апеляційної скарги, рішення суду першої інстанції та доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав. 
Судом першої інстанції встановлено, що Головним управлінням ДПС у Харківській області з метою інформування про ймовірне порушення податкового законодавства, та отримання пояснень (їх документальних підтверджень) направлено на податкову адресу ПП-ФО ОСОБА_1 : АДРЕСА_1 , лист від 05.10.2021 № 42717/6/20-40-07-17-17 «про надання інформації (пояснення) та її документальне підтвердження» щодо здійснення господарської діяльності за період з 18.08.2017 по 07.12.2020, рекомендованим листом з повідомленням про вручення (трек-номер поштового відправлення 6130120729341). Зазначене поштове відправлення повернуто за зворотною адресою до Головного управління ДПС у Харківській області, згідно відміток оператора поштового зв`язку «за закінченням терміну зберігання».
На підставі підпункту 20.1.4 пункту 20.1 статті 20, пункту 41.1 статті 41, пунктів 61.1, 61.2 статті 61, підпункту 62.1.3 пункту 62.1 статті 62, підпункту 75.1.2 пункту 75.1 статті 75, підпункту 78.1.7 пункту 78.1 статті 78, пункту 79.2 статті 79, пункту 82.2 статті 82, абзацу третього пункту 52-2, підпункту 69.2 пункту 69 підрозділу 10 розділу XX Податкового кодексу України від 02.12.2010 №2755-VI, статті 13, частини шістнадцятої статті 25 Закону України від 08 липня 2010 року № 2464-VI «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування», відповідно до наказу про проведення документальної позапланової невиїзної перевірки від 21.12.2021 № 9722-п, повідомлення про проведення документальної позапланової невиїзної перевірки від 10.01.2022 № 33 виданого Головним управлінням ДПС у Харківській області, контролюючим органом проведена документальна позапланова невиїзна перевірка фінансово – господарської діяльності платника податків – фізичної особи ОСОБА_1 , з питань своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплати податків і зборів, дотримання законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками, виконання вимог валютного та іншого законодавства за період з 18.08.2017 по 07.12.2020, повноти та своєчасності нарахування та сплати єдиного соціального внеску за період з 18.08.2017 по 07.12.2020.
Завірену копію наказу від 21.12.2021 року № 9722-п «Про проведення документальної позапланової невиїзної перевірки платника податків – фізичної особи ОСОБА_1 направлено платнику засобами поштового зв`язку рекомендованим листом з повідомленням про вручення поштового відправлення (трек-номер поштового відправлення 61301 21476030). Повідомлення про дату та місце проведення документальної позапланової невиїзної перевірки від 10.01.2022 № 33 направлено 12 січня 2022 року, засобами поштового зв`язку рекомендованим листом з повідомленням про вручення поштового відправлення (трек-номер 61301 21476030).
Поштове відправлення (трек-номер поштового відправлення 61301 21476030), з копією наказу 21.12.2021 року № 9722-п «Про проведення документальної позапланової невиїзної перевірки платника податків – фізичної особи ОСОБА_1 , повідомлення про дату та місце проведення документальної позапланової невиїзної перевірки від 10.01.2022 № 33, а також запрошення на підписання матеріалів, складених за результатами позапланової невиїзної перевірки від 10.01.2022 №648/6/20-40-07-17-16, направлено на податкову адресу зареєстрованого місця проживання ПП-ФО ОСОБА_1 : АДРЕСА_1 .
Поштове відправлення (трек-номер 6130121476030) повернуто 12 лютого 2022 року, за зворотною адресою до Головного управління ДПС у Харківській області, у зв`язку із закінченням терміну зберігання (т. 2 а.с. 131-132).
Наказом ГУ ДПС у Харківській області від 01.08.2022 № 1176-п «Про внесення змін до наказу Головного управління ДПС у Харківській області від 21.12.2022 року № 9722-п» внесено зміни до наказу Головного управління ДПС у Харківській області від 21.12.2021 року № 9722-п «Про проведення документальної позапланової невиїзної перевірки платника податків – фізичної особи ОСОБА_1 (податковий номер НОМЕР_1 )», а саме: констатуючу частину викладено у новій редакції: «На підставі підпункту 20.1.4 пункту 20.1 статті 20, пункту 41.1 статті 41, пунктів 61.1, 61.2 статті 61, підпункту 62.1.3 пункту 62.1 статті 62, підпункту 75.1.2 пункту 75.1 статті 75, підпункту 78.1.7 пункту 78.1 статті 78, статті 79, пункту 82.2 статті 82, підпункту 69.2 пункту 69 підрозділу 10 розділу XX «Перехідні положення» Податкового Кодексу України, частини другої статті 13, частини шістнадцятої статті 25 Закону України від 08 липня 2010 року № 2464-VI «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» абзац перший розпорядчої частини наказу викладено у такій редакції: «Провести документальну позапланову невиїзну перевірку платника податків – фізичної особи ОСОБА_1 (податковий номер НОМЕР_1 , податкова адреса: АДРЕСА_1 з 26 вересня 2022 року, тривалістю 05 робочих днів.
На підставі зазначеного наказу Головним управлінням ДПС у Харківській області видано повідомлення про проведення перевірки від 01.08.2022 № 190 із зазначенням дати проведення перевірки ПП-ФО ОСОБА_1 .
Вказані документи направлено позивачу 03 серпня 2022 року, засобами поштового зв`язку рекомендованим листом з повідомленням про вручення (трек-номер 6130121499765 - т.2 а.с. 126).
Станом на 26.09.2022 конверт з додатками або рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення (поштове відправлення 6130121499765) до контролюючого органу не повертався. 
У зв`язку з вищезазначеним, ГУ ДПС на адресу АТ «Укрпошта» направлено запит від 26.09.2022 №12712/6/20-40-07-17-16 щодо надання інформації про вручення або невручення повідомлення. 25.10.2022 АТ «Укрпошта» листом від 18.10.2022 №001015-418-22 (вх. від 25.10.2022 №37208/6) повідомлено, що поштове відправлення вважається врученим.
Враховуючи те, що ПП-ФО ОСОБА_1 на запит податкового органу від 05.10.2021 № 42717/6/20-40-07-17-17 не надано документів, пов`язаних з предметом перевірки та з нарахуванням податків і зборів за перевіряємий період, у зв`язку з чим, відповідно до приписів ст.71, ст.72, ст.74, ст.83 Кодексу перевірка проведена на підставі інформації, що міститься в наявних базах даних Головного управління ДПС у Харківській області, інформації/документів, отриманих від контрагентів-юридичних осіб.
Результати проведеної контролюючим органом перевірки оформлені актом від 07.10.2022 №4352/20-40-07-17-08/ НОМЕР_1 «Про результати документальної позапланової невиїзної перевірки платника податків – фізичної особи ОСОБА_1 за період з 18.08.2017 по 07.12.2020 з питань своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплати податків і зборів, дотримання законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками, виконання вимог валютного та іншого законодавства, за період з 18.08.2017 по 07.12.2020 з питань повноти, повноти, своєчасності нарахування та сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування», згідно якого встановлені наступні порушення:
1) пп.213.1.9, п.213.1, ст.213, пп.214.1.4, п.214.1 ст.214, п.216.9 ст.216 Кодексу, у зв`язку із заниженням податкового зобов`язання з акцизного податку, у сумі - 16,92 гривень;
2) п. 177.1, п. 177.2, п. 177.5 ст. 177, п. п. 16.1.4 п. 16.1 ст. 16 Кодексу, в частині заниження податкових зобов`язань з податку на доходи фізичних осіб за 2019-2020 роки на суму 307 591,83 гривень.
3)п. 16-1 підрозділу 10 розділу ХХ Кодексу, в частині заниження військового збору, на загальну суму - 25 354,47 гривень;
4)пп. 295.3, пп. 295.4 ст.295 Кодексу, в частині заниження податкового зобов`язання з єдиного податку з фізичних осіб за 2019 рік у сумі 5 940,00 гривень;
5)п.181.1 ст.181, п.183.4 ст.183, п.185.1 ст.185, п.187.1 ст.187 п.188.1 ст.188, п.200.1 ст.200 Кодексу, в частині заниження грошового зобов`язання з податку на додану вартість у сумі 98 265,15 гривень;
6) п. 44.1 та 44.3 ст. 44 Кодексу, у частині незабезпечення ПП-ФО ОСОБА_1 зберігання первинних документів, облікових та інших регістрів, бухгалтерської та статистичної звітності, інших документів з питань обчислення і сплати податків та зборів;
7) пп.49.18.5 п.49.18 ст.49 Кодексу, в частині неподання податкової декларації про майновий стан і доходи за 2018 рік.
Вказаний акт направлено позивачу рекомендованим поштовим відправленням № 6106100366775 та повернувся на адресу податкового органу з поштовою відміткою «за закінченням терміну зберігання» (т.2 а.с. 124-125).
На підставі висновків вказаного акту перевірки, ГУ ДПС у Харківській області прийнято податкові повідомлення-рішення:
- № 00075642410 від 01.12.2022 року, яким збільшено суму грошового зобов`язання за платежем акциз з реалізації суб`єктами господарювання роздрібної торгівлі підакцизних товарів на суму 16,92 грн., штрафна санкція 4,23 грн.;
- № 00075682410 від 01.12.2022 року, яким збільшено суму грошового зобов`язання за платежем військовий збір, що сплачується фізичними особами за результатами річного декларування на суму 25 354,47 грн., штрафна санкція 6 338,62 грн.;
- № 00075662410 від 01.12.2022 року, яким збільшено суму грошового зобов`язання за платежем податок на доходи фізичних осіб, що сплачується фізичними особами за результатами річного декларування, яким було застосовна штрафну санкцію у розмірі 340,00 грн.;
- № 00075672410 від 01.12.2022 року, яким збільшено суму грошового зобов`язання за платежем податок на доходи фізичних осіб, що сплачуються фізичними особами за результатами річного декларування на суму 307 591,83 грн., штрафна санкція 76 897,96 грн.;
- № 00075722410 від 01.12.2022 року, яким збільшено суму грошового зобов`язання за платежем податок на додану вартість на суму 98 265,15 грн., штрафна санкція 24 566,29 грн.;
- № 00075652410 від 01.12.2022 року, яким збільшено суму грошового зобов`язання за платежем єдиний податок з фізичних осіб на суму 5 940,00 грн., штрафна санкція 1 485,00 грн.;
- № 00075692410 від 01.12.2022 року, яким застосовано штрафну санкцію у розмірі 1 020,00 грн. за платежем адміністративні штрафи та інші санкцій;
У подальшому ГУ ДПС у Харківській області була винесена податкова вимога № 0004639-1305-2040 від 29.05.2023 року на суму 618 323,63 грн.
Позивач, не погоджуючись з вищезазначеними податковими повідомленнями - рішеннями та податковою вимогою, звернувся до суду із даним позовом.
Приймаючи рішення про часткове задоволення позовних вимог суд першої інстанції виходив з наступних мотивів з чим погоджується і колегія суддів.
Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема визначає вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час адміністрування податків, а також відповідальність за порушення податкового законодавства регулює Податковий кодекс України.
Правові засади застосування спрощеної системи оподаткування, обліку та звітності, а також справляння єдиного податку встановлені главою 1 розділу XIV Податкового кодексу України.
За правилами пункту 291.2. статті 291 цієї глави, спрощена система оподаткування, обліку та звітності - це особливий механізм справляння податків і зборів, що встановлює заміну сплати окремих податків і зборів, встановлених пунктом 297.1 статті 297 цього Кодексу, на сплату єдиного податку в порядку та на умовах, визначених цією главою, з одночасним веденням спрощеного обліку та звітності.
З урахуванням вимог пунктом 297.1 статті 297 Податкового кодексу України, платники єдиного податку звільняються від обов`язку нарахування, сплати та подання податкової звітності з таких податків і зборів:
1) податку на прибуток підприємств, крім випадків, передбачених абзацами другим і третім підпункту 133.1.1 та підпунктом 133.1.4 пункту 133.1 статті 133 цього Кодексу;
2) податку на доходи фізичних осіб у частині доходів (об`єкта оподаткування), що отримані в результаті господарської діяльності платника єдиного податку першої - четвертої групи (фізичної особи) та оподатковані згідно з цією главою;
3) податку на додану вартість з операцій з постачання товарів, робіт та послуг, місце постачання яких розташоване на митній території України, крім податку на додану вартість, що сплачується фізичними особами та юридичними особами, які обрали ставку єдиного податку, визначену підпунктом 1 пункту 293.3 статті 293 цього Кодексу, а також що сплачується платниками єдиного податку четвертої групи;
4) податку на майно в частині земельного податку за земельні ділянки, що використовуються платниками єдиного податку першої - третьої груп для провадження господарської діяльності (крім діяльності з надання земельних ділянок та/або нерухомого майна, що знаходиться на таких земельних ділянках, в оренду (найм, позичку) та платниками єдиного податку четвертої групи для ведення сільськогосподарського товаровиробництва;
5) рентної плати за спеціальне використання води платниками єдиного податку четвертої групи.
Суб`єкти господарювання, які застосовують спрощену систему оподаткування, обліку та звітності, відповідно до пункту 291.4. статті 291 Податкового кодексу України, поділяються на чотири групи платників єдиного податку.
За вимогами, які діяли у відповідний спірний період (2017-2020 роки) платники єдиного податку поділялися на групи за такими правилами :
1) перша група - це фізичні особи - підприємці, які не використовують працю найманих осіб, здійснюють виключно роздрібний продаж товарів з торговельних місць на ринках та/або провадять господарську діяльність з надання побутових послуг населенню і обсяг доходу яких протягом календарного року не перевищує 300000 гривень;
2) друга група - фізичні особи - підприємці, які здійснюють господарську діяльність з надання послуг, у тому числі побутових, платникам єдиного податку та/або населенню, виробництво та/або продаж товарів, діяльність у сфері ресторанного господарства, за умови, що протягом календарного року відповідають сукупності таких критеріїв: не використовують працю найманих осіб або кількість осіб, які перебувають з ними у трудових відносинах, одночасно не перевищує 10 осіб; обсяг доходу не перевищує 1500000 гривень (не поширюється на ФОП, які надають посередницькі послуги з купівлі, продажу, оренди та оцінювання нерухомого майна (група 70.31 КВЕД ДК 009:2005), а також здійснюють діяльність з виробництва, постачання, продажу (реалізації) ювелірних та побутових виробів з дорогоцінних металів, дорогоцінного каміння, дорогоцінного каміння органогенного утворення та напівдорогоцінного каміння, що відносяться виключно до третьої групи платників єдиного податку, якщо відповідають вимогам, встановленим для такої групи);
3) третя група - фізичні особи - підприємці, які не використовують працю найманих осіб або кількість осіб, які перебувають з ними у трудових відносинах, не обмежена та юридичні особи - суб`єкти господарювання будь-якої організаційно-правової форми, у яких протягом календарного року обсяг доходу не перевищує 5000000 гривень;
4) четверта група - сільськогосподарські товаровиробники.
Відповідно до підпункту 298.1.1.пункту 298.1 статті 298 Податкового кодексу України, для обрання або переходу на спрощену систему оподаткування суб`єкт господарювання подає до контролюючого органу заяву.
За вимогами підпункту 5 пункту 298.3. цієї статті, у заяві зазначаються такі обов`язкові відомості, як обрані суб`єктом господарювання види господарської діяльності згідно з КВЕД ДК 009:2010.
За правилами пунктів 293.1, 293.2, 293.3 статті 293 Податкового кодексу України (у відповідній редакції), ставки єдиного податку для платників першої групи встановлюються у відсотках (фіксовані ставки) до розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня податкового (звітного) року (далі у цій главі - прожитковий мінімум), другої групи - у відсотках (фіксовані ставки) до розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня податкового (звітного) року (далі у цій главі - мінімальна заробітна плата), третьої групи - у відсотках до доходу (відсоткові ставки). Фіксовані ставки єдиного податку встановлюються сільськими, селищними, міськими радами або радами об`єднаних територіальних громад, що створені згідно із законом та перспективним планом формування територій громад, для фізичних осіб - підприємців, які здійснюють господарську діяльність, залежно від виду господарської діяльності, з розрахунку на календарний місяць: 1) для першої групи платників єдиного податку - у межах до 10 відсотків розміру прожиткового мінімуму; 2) для другої групи платників єдиного податку - у межах до 20 відсотків розміру мінімальної заробітної плати. Відсоткова ставка єдиного податку для платників третьої групи встановлюється у розмірі: 1) 3 відсотки доходу - у разі сплати податку на додану вартість; 2) 5 відсотків доходу - у разі включення податку на додану вартість до складу єдиного податку.
В силу вимог підпункту 2 підпункту п.293.4 ст.293 Податкового кодексу України, до доходу платників єдиного податку першої - третьої групи (фізичні особи - підприємці), отриманого від провадження діяльності, не зазначеної у реєстрі платників єдиного податку, віднесеного до першої або другої групи, встановлюється ставка єдиного податку у розмірі 15 відсотків.
А в силу вимог підпункту 7 підпункту 298.2.3 пункту 298.2 статті 298 Податкового кодексу України, платники єдиного податку зобов`язані перейти на сплату інших податків і зборів, визначених цим Кодексом, у разі здійснення видів діяльності, не зазначених у реєстрі платників єдиного податку, - з першого числа місяця, наступного за податковим (звітним) періодом, у якому здійснювалися такі види діяльності.
Як вбачається зі змісту акту перевірки (т1. а.с.95), ФОП ОСОБА_1 у період з 18.08.2017 по 01.09.2017 перебував на загальній системі оподаткування, у період з 01.09.2017 по 01.04.2019 перебував на ІІ групі спрощеної системи оподаткування, з обраним видом діяльності «Інші види роздрібної торгівлі в неспеціалізованих магазинах», у період з 01.04.2019 по 07.12.2020 перебував на загальній системі оподаткування, а саме – «Інші види роздрібної торгівлі в неспеціалізованих магазинах». 
Вказані обставини не є спірними у даних правовідносинах. 
Водночас, спірним питанням у цій справі, є, зокрема, те, чи були порушені позивачем у 2017 році умови перебування на спрощеній системі оподаткування і чи виник у нього обов`язок перейти на загальну систему оподаткування.
Зокрема, як вбачається зі змісту акту перевірки, підставою для переходу позивачем на загальну систему оподаткування, на думку податкового органу, слугувало те, що позивачем здійснювалася діяльність не зазначена у реєстрі платників єдиного податку саме за кодом КВЕД 47.19 (інші види роздрібної торгівлі в неспеціалізованих магазинах).
Національний класифікатор України «Класифікація видів економічної діяльності ДК 009:2010» затверджений наказом Державного комітету України з питань технічного регулювання та споживчої політики №457 від 11 жовтня 2010 року та набрав чинності з 01 січня 2012 року.
Методологічні основи та пояснення до позицій Класифікації видів економічної діяльності затверджені наказом Державної служби статистики України №396 від 23 грудня 2011 року.
Відповідно до таких пояснень секція G включає оптову та роздрібну торгівлю (тобто продаж без перероблення) будь-якими видами товарів і надання допоміжних послуг, пов`язаних із торгівлею товарами. Оптова та роздрібна торгівля є кінцевим етапом у реалізації (розподіленні, дистрибуції) товарів. Відмінність між розділами 46 (оптова торгівля) та 47 (роздрібна торгівля) базується на типі споживача, що переважає. Оптова торгівля - це перепродаж (продаж без перероблення) нових або уживаних товарів роздрібним торговцям, підприємствам й організаціям або іншим оптовикам, діяльність агентів чи посередників з купівлі товарів від імені подібних осіб або продажу товарів подібним особам і компаніям. Основними типами підприємств у сфері оптової торгівлі є оптові торговельні підприємства, тобто оптовики, які отримують право власності на товари, які вони продають, а саме: оптові торговці або біржовики, промислові дистриб`ютори (підприємства оптової торгівлі, що спеціалізуються на продажу промислових товарів), експортери, імпортери, закупівельні організації, філії та офіси з продажу (крім магазинів роздрібної торгівлі), які утримуються підприємствами добувної промисловості (окремо від заводів і шахт) для збуту власної продукції і функції яких не обмежені прийманням замовлень, що виконуються шляхом прямого відвантаження товарів із заводів або шахт.
Роздрібна торгівля - це перепродаж (продаж без перероблення) нових або уживаних товарів для особистого споживання або домашнього користування переважно населенню в магазинах, торгових центрах, наметах, кіосках, компаніями поштового замовлення, вуличними торговцями, споживчими кооперативами, компаніями, що спеціалізуються на організації аукціонів тощо. Більшість підприємств роздрібної торгівлі отримують право власності на товари, які вони продають, однак деякі з них виступають як агенти та від імені замовника здійснюють продаж товарів на умовах консигнації або комісії.
Відтак, розділ 46 КВЕД включає оптову торгівлю за власний рахунок або на основі контракту (комісійна торгівля) як на внутрішньому оптовому ринку, так і на зовнішньому ринку (імпорт/експорт).
Разом із тим, розділ 47 КВЕД включає роздрібну торгівлю, крім торгівлі автотранспортними засобами та мотоциклами, а саме, перепродаж (продаж без перероблення) нових або уживаних товарів для особистого споживання або домашнього користування переважно населенню, який здійснюють магазини, торгові центри, кіоски, намети, компанії поштового замовлення (у т. ч. у мережі Інтернет), рознощики і вуличні торговці, споживчі кооперативи тощо.
Згідно із Методичними поясненнями, роздрібну торгівлю класифікують, насамперед, за типом місця торгівлі (роздрібну торгівлю в магазинах - у групах 47.1-47.7; роздрібну торгівлю поза магазинами - у групах 47.8-47.9). Роздрібна торгівля в магазинах включає роздрібну торгівлю уживаними товарами (клас 47.79). Роздрібна торгівля в магазинах у подальшому розподіляється на спеціалізовану (групи 47.2-47.7) та неспеціалізовану роздрібну торгівлю (група 47.1). Спеціалізовану роздрібну торгівлю новими товарами класифікують за асортиментом товару, який підлягає продажу. Торгівля поза магазинами деталізована за формами торгівлі, такими як роздрібна торгівля з лотків і на ринках (група 47.8) та інші форми роздрібної торгівлі, що їх здійснюють поза магазинами, зокрема, за поштовим замовленням або через мережу Інтернет, шляхом доставки "від порога до порога", за допомогою торгових автоматів тощо (група 47.9).
Одночасно роз`яснено, що описані у цьому розділі товари обмежуються товарами, зазвичай іменованими як споживчі товари.
Згідно із визначенням, наведеним у наказах Держкомстату №519 від 14 листопада 2006 року, №480 від 29 грудня 2007 року, споживчі товари (послуги) - це товари (послуги), що використовуються населенням для особистого або загальносімейного споживання, або товари роздрібної торгівлі.
Судовим розглядом встановлено, що ФОП Набока з 01.09.2017 по 01.04.2019 перебував на ІІ групі спрощеної системи оподаткування по КВЕД 47.19 «Інші види роздрібної торгівлі у неспеціалізованих магазинах».
Так, згідно з поясненнями до КВЕД 47.19 «Інші види роздрібної торгівлі у неспеціалізованих магазинах», цей клас включає роздрібну торгівлю широким асортиментом товарів без переваги продуктів харчування, напоїв або тютюнових виробів; діяльність універсальних магазинів, які здійснюють торгівлю довільним асортиментом товарів, у т.ч. одягом, меблями, побутовими приладами, залізними виробами, косметичними засобами, ювелірними виробами, іграшками, спортивними товарами тощо.
Для роздрібної торгівлі характерним є обслуговування численного контингенту покупців, які у свою чергу, характеризуються різноманітними потребами, інтересами, запитами.
До стаціонарної торговельної мережі відносяться торговельні об`єкти, що розміщені в спеціально обладнаних і призначених для ведення торгівлі будівлях. Такими підприємствами можуть бути магазини, магазини-склади, спеціально організовані ринки.
Основним видом роздрібної мережі є магазин.
Магазин це підприємство роздрібної торгівлі, яке реалізує товари і надає послуги безпосередньо споживачам. На відміну від дрібно роздрібної мережі для магазину характерна наявність торгового залу, підсобних і допоміжних приміщень для здійснення торгово-технологічних операцій.
Магазин це узагальнене поняття. Воно поширюється на більшість типів роздрібних підприємств торгові центри, універмаги, універсами, спеціалізовані підприємства, дрібнооптові підприємства.
Відповідно до наказу Державного комітету статистики України «Про затвердження Інструкції щодо заповнення форм державних статистичних спостережень стосовно торгової мережі та мережі ресторанного господарства» 24.10.2005 N 327, (Інструкція, розд.3) за спеціалізацією магазини поділяють на:
- спеціалізований - різновид магазину, у якому здійснюється торгівля широким асортиментом товарів однієї або декількох (не більше чотирьох) товарних груп. Можуть продаватись товари інших товарних груп, але кожна з них не повинна перевищувати 5% обсягу роздрібного товарообороту магазину. Вид спеціалізації визначається за найбільшою за обсягом продажу товарною групою;
- неспеціалізований (універсальний) - різновид магазину, асортимент якого включає широку (5 і більше) номенклатуру товарних груп.
Неспеціалізовані магазини реалізують товари різних груп, не пов`язаних між собою спільністю попиту. На відміну від універсальних магазинів вони пропонують обмежений асортимент товарів і мають невеликі торгові площі.
Відтак, підсумовуючи вищезазначене, суд приходить до висновку, що роздрібна торгівля через неспеціалізовані магазини (у розрізі КВЕД 47.19) характеризується продажем (продажем без переробки) товарів населенню та іншим споживачам для власних потреб/ споживання або домашнього користування, та які, водночас, не позиціонуються як прибуткові організації, оптовики, які отримують право власності на такі товари з метою подальшої реалізації таких придбаних товарів в силу специфіки своєї господарської діяльності з метою отримання прибутку (як то, оптові торговці або біржовики, промислові дистриб`ютори (підприємства оптової торгівлі, що спеціалізуються на продажу промислових товарів), експортери, імпортери, закупівельні організації, філії та офіси з продажу (крім магазинів роздрібної торгівлі).
Так, в ході проведення перевірки встановлено здійснення ФОП ОСОБА_1 у 2017 році господарських операцій та отримання доходу за видом діяльності, не зазначеному у реєстрі платників єдиного податку, а саме: оптова торгівля, що згідно з класифікацією видів економічної діяльності може відноситися до секції G коду 46 (Оптова торгівля). У зв`язку з цим, відповідачем зроблено висновок про необхідність переходу позивача з 01 січня 2018 року на загальну систему оподаткування.
Висновок про здійснення діяльності не зазначеної у реєстрі платників єдиного податку, податковим органом зроблено на підставі того, що між ОСОБА_1 (постачальник) та Золочівською селищною радою (покупець) укладено договір № 3-Н від 20.12.2017 (т. 3 а.с. 47), відповідно до якого постачальник зобов`язується передати у власність покупця подарунки та винагороди. Найменування, ціна, кількість і вартість відображена в накладних на поставлений товар, які є невід`ємною частиною цього договору (п. 1 договору).
Доставка товару здійснюється транспортом постачальника (п. 4 договору).
Факт підтвердження виконання вказаного договору підтверджується платіжними дорученнями № 1460 від 21.12.2017 на суму 39600,00грн., № 696 від 03.04.2018 на суму 1353,60 грн.; накладними № 2880 від 20.12.2017, № 495 від 02.04.2018.
Листом Золочівської селищної ради від 06.01.2022 № 42/02-22 (сформованим на запит ГУ ДПС у Харківській області - т.3 а.с. 30) ГУ ДПС у Харківській області повідомлено, що селищна рада є неприбутковою організацією, тому податкові накладні по взаємовідносинам з ФОП ОСОБА_1 по придбанню товару (IV квартал 2017 року, I, II, IV квартали 2018 року, II квартал 2019 року) не оформлювались.
Таким чином, оскільки податковим органом не надано до суду доказів того, що Золочівська селищна рада відноситься до прибуткових/оптових організацій, метою діяльності якої є перепродаж товарів задля отримання прибутку, а ФОП ОСОБА_1 одноразово у грудні 2017 року реалізував Золочівській селищній раді (як кінцевому споживачу) споживчий товар (новорічні подарунки) на суму 39600,00грн., інших доказів на підтвердження того, що позивач у 2017 році проводив саме оптову торгівлю як під час проведення перевірки (як то укладені договори про зобов`язання ФОП ОСОБА_1 постачати товар на користь Золочівської селищної ради протягом певного періоду часу), так і під час розгляду справи, відповідачем також не надано, а чинним законодавством не заборонено ФОП укладати правочини, суд приходить до висновку, що ФОП ОСОБА_1 у IV кварталі 2017 року здійснював господарську діяльність, яка відповідає видам економічної діяльності КВЕД 47.19 «Інші види роздрібної торгівлі у неспеціалізованих магазинах», що відповідає видам діяльності, зазначеним у реєстрі платників єдиного податку, що, відповідно, вказує на помилковість висновків ГУ ДПС у Харківській області про порушення ФОП ОСОБА_1 вимог ч.2 пп.293.4 ст.293 Податкового кодексу України.
Як вже зазначалося вище, за вимогами підпункту 2 підпункту п.293.4 ст.293 Податкового кодексу України, до доходу платників єдиного податку першої - третьої групи (фізичні особи - підприємці), отриманого від провадження діяльності, не зазначеної у реєстрі платників єдиного податку, віднесеного до першої або другої групи, встановлюється ставка єдиного податку у розмірі 15 відсотків.
Враховуючи вищезазначене, а також те, що під час розгляду справи не знайшов підтвердження висновок ГУ ДПС у Харківській області про порушення ФОП ОСОБА_1 у IV кварталі 2017 року правил перебування на спрощеній системі оподаткування, в частині отримання доходу від виду економічної діяльності не зазначеному у реєстрі платників єдиного податку, то, відповідно, позивач не обтяжений обов`язком відображення суми доходу за договором від 20.12.2017 №3-Н, у сумі – 39 600,00 грн, у податковій декларації платника єдиного податку від 02.02.2018 №1477, як обсяг доходу, що оподаткований за ставкою 15 відсотків (згідно з пунктом 293.4 статті 293 глави 1 розділу XIV Податкового кодексу України), у звітному (податковому) періоді, та визначати податкове зобов`язання з такого доходу з подальшою сплатою його до бюджету у строки, передбачені п. 57.1 ст. 57 Кодексу, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про наявність підстав для скасування податкового повідомлення – рішення ГУ ДПС у Харківській області від 01.12.2022 № 00075652410 (яким позивачу встановлено порушення щодо заниження суми податкового зобов`язання з єдиного податку за 2017 рік, у сумі - 5 940,00 гривень (39 600,00*15%).
Стосовно підстав для прийняття податкового повідомлення – рішення № 01.12.2022 № 0075672410 (яким ФОП ОСОБА_1 збільшено суму грошового зобов`язання з податку на доходи фізичних осіб на суму 384489,79 грн.), правова позиція податкового органу зводиться до того, що дохід у сумі - 1 391 326,74 грн., визначений ПП-ФО ОСОБА_1 відповідно пп. 1 п. 292.1 Кодексу у податковій декларації платника єдиного податку від 04.02.2019 № 9309564120 (2018 рік), та дохід у сумі – 323 604,76 грн., зазначений у податковій декларації платника єдиного податку від 22.04.2019 № 9079515732 (І квартал 2019 року), підлягає оподаткуванню за правилами загальної системи оподаткування з 01 січня 2018 року, та виникає обов`язок відповідно до п. 177.5 ст. 177 Кодексу, щодо подання до контролюючого органу податкових декларацій за місцем своєї податкової адреси за результатами календарного року у строки, встановлені для платників на загальній системі оподаткування Кодексом, для річного звітного податкового періоду.
Тобто, як вважає податковий орган, оскільки позивачем (під час перебування на спрощеній системі оподаткування) отримано дохід від діяльності, яка не відповідає коду КВЕД 47.19 та позивачем порушено строки переходу на сплату інших податків з 01.01.2018, то подальший отриманий у 2018-2019 років дохід підлягає оподаткуванню за правилами загальної системи оподаткування.
Так, за приписами п. 177.1 ст. 177 ПК України, доходи фізичних осіб - підприємців, отримані протягом календарного року від провадження господарської діяльності, оподатковуються за ставкою, визначеною пунктом 167.1 статті 167 цього Кодексу.
Згідно п. 167.1. п. 167 ПК України, ставка податку становить 18 відсотків бази оподаткування щодо доходів, нарахованих (виплачених, наданих) (крім випадків, визначених у пунктах 167.2-167.5 цієї статті) у тому числі, але не виключно у формі: заробітної плати, інших заохочувальних та компенсаційних виплат або інших виплат і винагород, які нараховуються (виплачуються, надаються) платнику у зв`язку з трудовими відносинами та за цивільно-правовими договорами.
Об`єктом оподаткування є чистий оподатковуваний дохід, тобто різниця між загальним оподатковуваним доходом (виручка у грошовій та негрошовій формі) і документально підтвердженими витратами, пов`язаними з господарською діяльністю такої фізичної особи – підприємця (п. 177.2 ст. 177 ПК України).
Згідно п. 177.5 ст. 177 ПК України, фізичні особи - підприємці подають до контролюючого органу податкову декларацію за місцем своєї податкової адреси за результатами календарного року у строки, встановлені цим Кодексом для річного звітного податкового періоду, в якій також зазначаються авансові платежі з податку на доходи.
Водночас, враховуючи встановлені судом вище обставини дотримання ФОП ОСОБА_1 приписів абз. 7 п. 298.2.3 п. 298.3 ст. 298 КАС та отримання у 2017 році доходу від проведення господарської діяльності, зазначеній у реєстрі платників єдиного податку, що, відповідно, невілює обов`язок позивача на ініціювання переходу на загальну систему оподаткування з 01.01.2018 та оподаткування доходу, отриманого позивачем у наступним звітних періодах (2018, 2019 роки) за правилами загальної системи оподаткування.
З огляду на викладене колегія суддів вважає вірним висновок суду першої інстанції про відсутність підстав для донарахування позивачу податку на доходи фізичних осіб та застосування штрафних санкцій, за наслідком чого податкове повідомлення-рішення №00075672410 від 01.12.2022 також підлягає скасуванню. 
Відповідно до пункту 120.1 статті 120 Податкового кодексу України неподання (крім випадків, якщо податкова декларація не подається відповідно до пункту 49.2 статті 49 цього Кодексу) або несвоєчасне подання платником податків або іншими особами, зобов`язаними нараховувати і сплачувати податки та збори, платежі, контроль за сплатою яких покладено на контролюючі органи, податкових декларацій (розрахунків), а також іншої звітності, обов`язок подання якої до контролюючих органів передбачено цим Кодексом, тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі 340 гривень, за кожне таке неподання або несвоєчасне подання. Ті самі дії, вчинені платником податків, до якого протягом року було застосовано штраф за таке порушення, тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі 1020 гривень за кожне таке неподання або несвоєчасне подання.
Оскільки судом вище підтверджено правомірність перебування позивача на спрощеній системі оподаткування та не допущення ФОП ОСОБА_1 реалізації товарів поза межах діяльності за кодом КВЕД 47.19, то підстави для переходу позивача з 01.01.2018 року на загальну систему оподаткування також відсутні, з огляду на що ФОП ОСОБА_1 не зобов`язаний в силу приписів п. 177.5 ПК України подавати до контролюючого органу податкові декларації за місцем своєї податкової адреси за результатами календарного року у строки, встановлені для платників на загальній системі оподаткування Кодексом, для річного звітного податкового періоду.
За наведених обставин колегія суддів погоджується із висновками суду першої інстанції про наявність підстав для скасування податкового повідомлення – рішення № 00075662410 від 01.12.2022.
Перевіряючи правомірність оскаржуваного податкового повідомлення-рішення від 01.12.2022 № 00075682410 про збільшення суми грошового зобов`язання за платежем «Військовий збір, що сплачує фізична особа за результатами річного декларування», колегія суддів зазначає наступне.
З 1 січня 2015 року набрали чинності зміни, внесені Законом України "Про внесення змін до Податкового кодексу України та деяких законодавчих актів України щодо податкової реформи" № 71-VІІІ від 28.12.2014, в частині оподаткування військовим збором доходів фізичних осіб-підприємців.
Так, відповідно до п. 16-1 підрозділу 10 розділу ХХ Перехідних положень Податкового кодексу України тимчасово, до набрання чинності рішенням Верховної Ради України про завершення реформи Збройних Сил України, встановлюється військовий збір.
Платниками збору є особи, визначені п.162.1 ст.162 Податкового кодексу України, а саме: фізична особа - резидент, яка отримує доходи з джерела їх походження в Україні, так і іноземні доходи; фізична особа - нерезидент, яка отримує доходи з джерела їх походження в Україні.
При цьому, об`єктом оподаткування військовим збором є доходи, визначені ст.163 Податкового кодексу України: загальний місячний (річний) оподатковуваний дохід; доходи з джерела їх походження в Україні, які остаточно оподатковуються під час їх нарахування (виплати, надання); іноземні доходи - доходи (прибуток), отримані з джерел за межами України.
Відповідно до п.п.164.1.3 п.164.1 ст.164 Податкового кодексу України загальний річний оподатковуваний дохід дорівнює сумі загальних місячних оподатковуваних доходів, іноземних доходів, отриманих протягом такого звітного податкового року, доходу, отриманих фізичною особою-підприємцем від провадження господарської діяльності згідно із статтею 177 цього Кодексу, та доходів, отриманих фізичною особою, яка проводить незалежну професійну діяльність згідно зі статтею 178 цього Кодексу.
Згідно п.177.2 ст.177 Податкового кодексу України об`єктом оподаткування є чистий оподатковуваний дохід, тобто різниця між загальним оподатковуваним доходом (виручка у грошовій та негрошовій формі) і документально підтвердженими витратами, пов`язаними з господарською діяльністю такої фізичної особи-підприємця.
Отже, військовий збір нараховується, утримується та перераховується із сум чистого доходу. Ставка збору встановлена на рівні 1,5 відсотка.
Зважаючи на те, що в ході судового розгляду справи, суд дійшов висновку про безпідставність висновків податкового органу про заниження позивачем суми чистого оподатковуваного доходу, судом підтверджено дотримання позивачем умов перебування на спрощеній системі оподаткування (друга група), то, відповідно, відсутні підстави для нарахування позивачу військового збору у загальній сумі 31693,09 грн.
Отже, податкове повідомлення-рішення від 01.12.2022 № 00075682410 підлягає скасуванню.
Стосовно правомірності прийняття податкового повідомлення – рішення № 00075722410 від 01.12.2022, колегія суддів зазначає наступне.
Так, правова позиція податкового органу грунтується на тому, що у зв`язку з відсутністю книги обліку (доходів та витрат) та банківських виписок по розрахунковим рахункам фізичної особи-підприємця, контролюючим органом датою перевищення граничного доходу у розмірі – 1 000 000,00 гривень (в розумінні статті 181 Кодексу), визначено останній місяць звітного 2018 року, на підставі задекларованого ОСОБА_1 доходу у розмірі - 1 391 326,74 гривень, у податковій декларації платника єдиного податку від 22.04.2019 № 9079515732 (за 2018 рік). У зв`язку з вищевикладеним, ОСОБА_1 згідно з п.181.1 ст. 181 та п.183.4 ст.183 Кодексу мав обов`язок з реєстрації платником ПДВ з 11 січня 2019 року. У період з 11.01.2019 по 07.12.2020, отриманий дохід, підлягає оподаткуванню ПДВ на загальних підставах за ставкою 20%.
Шляхом співставлення показників податкових декларацій платника єдиного податку, у яких ОСОБА_1 відображено суми отриманих доходів від здійснення підприємницької діяльності, з урахуванням первинних документів, отриманих від податкових агентів, якими відображено у податкових розрахунках про суми виплачених доходів доходи, у період з 11.01.2019 по 07.12.2020, визначено суму доходу у розмірі 491 325,76 гривень.
Всупереч наведеній нормі податкового законодавства платником податків ПП-ФО ОСОБА_1 не було надано заяву на реєстрацію платником ПДВ.
Відтак, перевіркою правильності розрахунку ПДВ, у період з 11.01.2018 по 07.12.2020, встановлено порушення ПП-ФО ОСОБА_1 п.181.1 ст.181, п.183.4 ст.183, п.185.1 ст.185, п.187.1 ст.187 п.188.1 ст.188, п.200.1 ст.200 Кодексу, що призвело до заниження ПДВ, у розмірі - 98 265,15 грн. (491 325,76* ставка податку 20% = 98 265,15 гривень).
За приписами п. 181.1 ст. 181 ПК України, у разі якщо загальна сума від здійснення операцій з постачання товарів/послуг, що підлягають оподаткуванню згідно з цим розділом, у тому числі операцій з постачання товарів/послуг з використанням локальної або глобальної комп`ютерної мережі (зокрема, але не виключно шляхом встановлення спеціального застосунку або додатку на смартфонах, планшетах чи інших цифрових пристроях), нарахована (сплачена) такій особі протягом останніх 12 календарних місяців, сукупно перевищує 1000000 гривень (без урахування податку на додану вартість), така особа зобов`язана зареєструватися як платник податку у контролюючому органі за своїм місцезнаходженням (місцем проживання) з дотриманням вимог, передбачених статтею 183 цього Кодексу, крім особи, яка є платником єдиного податку першої - третьої групи.
Відповідно до п. 183.2 ст. 183 ПК України, у разі обов`язкової реєстрації особи як платника податку реєстраційна заява подається до контролюючого органу не пізніше 10 числа календарного місяця, що настає за місяцем, в якому вперше досягнуто обсягу оподатковуваних операцій, визначеного у статті 181 цього Кодексу
Згідно п.183.4 ст. 183 ПК України, у разі переходу осіб із спрощеної системи оподаткування, що не передбачає сплати податку, на сплату інших податків і зборів, встановлених цим Кодексом, у випадках, визначених главою 1 розділу XIV цього Кодексу, за умови, що такі особи відповідають вимогам, визначеним пунктом 181.1 статті 181 цього Кодексу, реєстраційна заява подається не пізніше 10 числа першого календарного місяця, в якому здійснено перехід на сплату інших податків і зборів, встановлених цим Кодексом. Якщо такі особи відповідають вимогам, визначеним пунктом 182.1 статті 182 цього Кодексу, реєстраційна заява подається у строк, визначений пунктом 183.3 цієї статті.
У разі зміни ставки єдиного податку відповідно до підпункту "б" підпункту 4 пункту 293.8 статті 293 цього Кодексу реєстраційна заява подається не пізніше ніж за 10 календарних днів до початку календарного місяця, в якому буде застосовуватися ставка єдиного податку, що передбачає сплату податку на додану вартість.
Отже, законодавцем передбачено обов`язок платника податків (крім особи, яка є платником єдиного податку першої - третьої групи) у разі отримання доходу, що перевищує 1 000 000 грн. протягом останніх 12 календарних місяців зареєструватись як платник податку, а у випадку переходу осіб із спрощеної системи оподаткування, що не передбачає сплати податку, на сплату інших податків і зборів, встановлених цим Кодексом, у випадках, визначених главою 1 розділу XIV цього Кодексу, за умови, що такі особи відповідають вимогам, визначеним пунктом 181.1 статті 181 цього Кодексу, реєстраційна заява подається не пізніше 10 числа першого календарного місяця
У силу приписів п. 183.10 ст. 183 ПК України, будь-яка особа, яка підлягає обов`язковій реєстрації як платник податку, і у випадках та в порядку, передбачених цією статтею, не подала до контролюючого органу реєстраційну заяву, несе відповідальність за ненарахування або несплату цього податку на рівні зареєстрованого платника без права нарахування податкового кредиту та отримання бюджетного відшкодування.
Таким чином, суб`єкти господарювання, які підлягають обов`язковій реєстрації платниками ПДВ вважаються платниками цього податку, незалежно від того, чи подавали вони заяву на таку реєстрацію, чи ні.
Згідно з пп.«б» п. 184.1 ст. 184 ПК України реєстрація діє до дати анулювання реєстрації платника податку, яка проводиться шляхом, виключення з реєстру платників податку і відбувається у разі якщо: будь-яка особа, зареєстрована як платник податку, прийняла рішення про припинення та затвердила ліквідаційний або передавальний баланс щодо своєї діяльності відповідно до законодавства за умови сплати суми податкових зобов`язань із податку у випадках, визначених цим розділом.
Таким чином, приватний підприємець має нести відповідальність на рівні зареєстрованого платника податку на додану вартість з дня, наступного за граничним днем, який встановлений для подання заяви про реєстрацію платником такого податку, тобто з 11 числа календарного місяця до дня прийняття рішення про припинення господарської діяльності.
Водночас, правові засади застосування спрощеної системи оподаткування, обліку та звітності, а також справляння єдиного податку регламентовано главою 1 Розділу XIV ПК України. 
Так, п. 291.2. ст. 292 ПК України (у редакції станом на момент виникнення спірних правовідносин – останній місяць звітного 2018 року), спрощена система оподаткування, обліку та звітності - особливий механізм справляння податків і зборів, що встановлює заміну сплати окремих податків і зборів, встановлених пунктом 297.1 статті 297 цього Кодексу, на сплату єдиного податку в порядку та на умовах, визначених цією главою, з одночасним веденням спрощеного обліку та звітності.
Згідно абз. п. 292.4 ст. 294 ПК України (у редакції станом на момент виникнення спірних правовідносин – останній місяць звітного 2018 року), суб`єкти господарювання, які застосовують спрощену систему оподаткування, обліку та звітності, поділяються на такі групи платників єдиного податку, зокрема, друга група - фізичні особи - підприємці, які здійснюють господарську діяльність з надання послуг, у тому числі побутових, платникам єдиного податку та/або населенню, виробництво та/або продаж товарів, діяльність у сфері ресторанного господарства, за умови, що протягом календарного року відповідають сукупності таких критеріїв: не використовують працю найманих осіб або кількість осіб, які перебувають з ними у трудових відносинах, одночасно не перевищує 10 осіб; обсяг доходу не перевищує 1500000 гривень.
Згідно абз.7 пп. 298.2.3. п. 298.2 статті 298 ПК України (у редакції станом на момент виникнення спірних правовідносин – останній місяць звітного 2018 року) платники єдиного податку зобов`язані перейти на сплату інших податків і зборів, визначених Кодексом, у разі здійснення видів діяльності, не зазначених у реєстрі платників єдиного податку, - з першого числа місяця, наступного за податковим (звітним) періодом, у якому здійснювалися такі види діяльності.
Таким чином, з правового аналізу вищезазначених норм права випливає, що отриманий платником єдиного податку, який перебуває на спрощеній системі, дохід (більше 1000 000 грн.) підлягає оподаткуванню ПДВ на загальних підставах, у разі, якщо такий платник єдиного податку здійснює господарську діяльність, не зазначену у реєстраційних даних платника єдиного податку та, в подальшому, порушує строки здійснення переходу на сплату інших податків і зборів.
Натомість, у спірних правовідносинам, як констатовано судом вище, ФОП ОСОБА_3 як платник єдиного податку (ІІ група) на спрощеній системі оподаткування, у перевіряємий період вчинював господарську діяльність у відповідності до свого КВЕД 47.19, тобто з дотриманням умови перебування на спрощеній системі оподаткування, у 2018 році у позивача не відбулося перевищення протягом календарного року встановленого обсягу доходу платника єдиного податку ІІ групи, визначеного підпунктом 2 пункту291.4 статті 291ПК України (1500000,00 грн), а відтак у контролюючого органу були відсутні підстави з 11.01.2019 застосовувати до позивача загальну систему оподаткування.
Отже, отриманий позивачем дохід за період з 11.01.2019 по 07.12.2020 не підлягає оподаткуванню ПДВ 20 %.
Відтак, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про недоведеність висновків податкового органу про порушення ФОП ОСОБА_1 п.181.1 ст.181, п.183.4 ст.183, п.185.1 ст.185, п.187.1 ст.187 п.188.1 ст.188, п.200.1 ст.200 Кодексу, що призвело до заниження ПДВ, у розмірі - 98 265,15 грн. (491 325,76* ставка податку 20% = 98265,15 гривень), за наслідком чого податкове повідомлення - рішення № 00075722410 від 01.12.2022 також підлягає скасуванню.
Крім того, Порядок реєстрації та анулювання реєстрації платників єдиного податку врегульований статтею 299 Податкового кодексу України, відповідно до пункту 299.1 якої реєстрація суб`єкта господарювання як платника єдиного податку здійснюється шляхом внесення відповідних записів до реєстру платників єдиного податку.
Відповідно до положень пункту 299.2 статті 299 Податкового кодексу України центральний орган виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику, веде реєстр платників єдиного податку, в якому міститься інформація про осіб, зареєстрованих платниками єдиного податку.
Відповідно до пункту 299.10 статті 299 Податкового кодексу України, реєстрація платником єдиного податку є безстроковою та може бути анульована шляхом виключення з реєстру платників єдиного податку за рішенням контролюючого органу у разі: 1) подання платником податку заяви щодо відмови від застосування спрощеної системи оподаткування у зв`язку з переходом на сплату інших податків і зборів, визначених цим Кодексом, - в останній день календарного кварталу, в якому подано таку заяву; 2) припинення юридичної особи (крім перетворення) або припинення підприємницької діяльності фізичною особою - підприємцем відповідно до закону - в день отримання відповідним контролюючим органом від державного реєстратора повідомлення про проведення державної реєстрації такого припинення; 3) у випадках, визначених підпунктом 298.2.3 пункту 298.2 статті 298 цього Кодексу.
Згідно з пунктом 7 підпункту 298.2.3 пункту 298.2 статті 298 Податкового кодексу України платники єдиного податку зобов`язані перейти на сплату інших податків і зборів, визначених цим Кодексом, шляхом подання заяви до контролюючого органу: у разі здійснення видів діяльності, не зазначених у реєстрі платників єдиного податку, - з першого числа місяця, наступного за податковим (звітним) періодом, у якому здійснювалися такі види діяльності.
Згідно з пунктом 299.11 статті 299 Податкового кодексу України, у разі виявлення відповідним контролюючим органом під час проведення перевірок порушень платником єдиного податку вимог, встановлених цією главою, анулювання реєстрації платника єдиного податку проводиться за рішенням такого органу, прийнятим на підставі акта перевірки, з першого числа місяця, наступного за кварталом, в якому допущено порушення. У такому випадку суб`єкт господарювання має право обрати або перейти на спрощену систему оподаткування після закінчення чотирьох послідовних кварталів з моменту прийняття рішення контролюючим органом.
Системний аналіз вищенаведених положень податкового законодавства дає підстави для висновку про те, що реєстрація платником єдиного податку є безстроковою та може бути анульована шляхом виключення з реєстру платників єдиного податку за рішенням контролюючого органу лише у встановлених законом випадках.
Таким чином, способом реалізації владних управлінських функцій у разі встановлення обставин під час проведення документальної перевірки, за яких платник податків не може перебувати на спрощеній системі оподаткування (бути платником єдиного податку), є прийняття контролюючим органом рішення про анулювання реєстрації платника єдиного податку шляхом виключення з реєстру платників цього податку.
Аналогічний підхід застосовано Верховним Судом у постановах від 19 червня 2020 року у справі №2040/6313/18, від 21 січня 2021 у справі №808/402/17.
Згідно ч.5 ст. 242 КАС України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.
Судом встановлено та не заперечується відповідачем, що ФОП ОСОБА_1 у період з 01.09.2017 по 01.04.2019 перебував на другій групі спрощеної системи оподаткування
Всупереч наведеним вище нормам Податкового кодексу України, під час розгляду справи по суті відповідачем не було надано відповідного рішення контролюючого органу про анулювання реєстрації платника єдиного податку 2 групи ФОП ОСОБА_1 з підстав здійснення видів діяльності, не зазначених у реєстрі платників єдиного податку.
Аналіз матеріалів справи та встановлених судом обставин справи та застосованих до спірних правовідносин норм матеріального права дає підстави вважати, що оскільки під час розгляду справи не було встановлено факту анулювання реєстрації платника єдиного податку ФОП ОСОБА_1 , то відсутні підстави для виникнення у позивача в охоплений перевіркою період обов`язку нараховувати та сплачувати податок на додану вартість у відповідності до норм Податкового кодексу України.
Оскільки зафіксовані в акті перевірки порушення є похідними від порушення позивачем умов перебування на спрощеній системі оподаткування (друга група), що не знайшло свого підтвердження під час розгляду справи, відповідачем не надано до суду рішення контролюючого органу про анулювання реєстрації платника єдиного податку 2 групи ФОП ОСОБА_1 з підстав здійснення видів діяльності, не зазначених у реєстрі платників єдиного податку, а відтак в межах спірних відносин у позивача відсутній обов`язок подання податкових декларацій про майновий стан і доходи, нарахування, утримання та перерахування до бюджету податку на доходи фізичних осіб, обов`язок переходу зі спрощеної системи оподаткування на загальну, коректного відображення суми чистого доходу для правильного обрахунку податку на доходи фізичних осіб від здійснення підприємницької діяльності та військового збору від здійснення підприємницької діяльності, нарахування, утримання та перерахування до бюджету військового збору у відповідності до норм Податкового кодексу України.
З урахуванням висновків суду про скасування спірних податкових повідомлень – рішень № 00075682410 від 01.12.2022, № 00075662410 від 01.12.2022 року, № 00075672410 від 01.12.2022, № 00075722410 від 01.12.2022 року, № 00075652410 від 01.12.2022, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про наявність підстав для податкової вимоги № 0004639-1305-2040 від 29.05.2023 на суму 546779,32 грн. (тобто на суму згідно вказаних податкових повідомлень - рішень), враховуючи похідний характер формування відповідачем податкового боргу на підставі вказаних вище податкових повідомлень – рішень.
Отже, надаючи правову оцінку обставинам справи у взаємозв`язку з нормами законодавства, що регулюють спірні правовідносини, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про часткове задоволення позовних вимог.
Колегія суддів також зауважує, що Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) у рішенні від 10 лютого 2010 року у справі “Серявін та інші проти України” зауважив, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях, зокрема, судів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод (далі - Конвенція) зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожний аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення. У справі “Трофимчук проти України” ЄСПЛ також зазначив, що хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не можна розуміти як вимогу детально відповідати на кожен довід. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи.
Відповідно до пункту 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень, обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення.
Наведена позиція ЄСПЛ також застосовується у практиці Верховним Судом, що, як приклад, відображено у постанові від 24.01.2020 (справа № 420/2921/19).
З огляду на такий підхід Європейського суду з прав людини до оцінки аргументів сторін, колегія суддів вважає, що ключові аргументи апеляційної скарги отримали достатню оцінку.
Відповідно до статті 242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.
За пунктом 1 частини першої статті 315 КАС України визначено, що за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін.
Згідно із статтею 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.
Оскільки доводи апеляційної скарги не знайшли свого підтвердження та спростовуються висновками суду першої інстанції, які зроблені на підставі повного, всебічного та об`єктивного аналізу відповідних правових норм та фактичних обставин справи, колегія суддів дійшла висновку, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, а тому оскаржуване рішення слід залишити без змін. 
Керуючись ст. ст. 245, 246, 250, 315, 321 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Харківській області - залишити без задоволення.
Рішення Харківського окружного адміністративного суду від 01.08.2025 по справі № 520/26380/24 залишити без змін. 
Постанова набирає законної сили з дати її ухвалення та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий суддя 		В.В. Катунов 	
Судді	   	З.Г. Подобайло   І.М. Ральченко   	
Постанова складена в повному обсязі 23.01.26.