КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД 

Справа №361/11529/24	Головуючий у І інстанції: Червонописький В.С.	
Провадження №33/824/3079/2025		
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
11грудня 2025 року суддя Київського апеляційного суду Мосьондз І.А., розглянувши апеляційну скаргу захисника Глущенко А.В. в інтересах ОСОБА_1 на постанову Броварськогоміськрайонного суду Київської області від 02травня 2025 року,
ВСТАНОВИВ:
Постановою Броварськогоміськрайонного суду Київської області від 02травня 2025 ОСОБА_2 визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130КУпАП, та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 1000 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17000 грн., з позбавленням права керування транспортними засобами на 1 рік.
Не погоджуючись з даним рішенням суду, захисник Глущенко А.В. подала апеляційну скаргу, в якій просить оскаржувану постанову суду скасувати, вважаючи її незаконною. 
В обґрунтування поданої апеляційної скарги посилається на те, що ОСОБА_1 відмовився від проходження огляду на стан сп`яніння за допомогою спеціального технічного засобу «Драгер» на місці зупинки через те, що поліцейські викликали в нього не довіру, протещодо огляду у лікаря-нарколога в закладі охорони здоров`я він не заперечував.
Звертає увагу, що працівники поліції не пропонували йому пройти огляд на стан сп`яніння у закладі охорони здоров`я та відповідного направлення йому не надавали.
Також стверджує, що ОСОБА_1 не було роз'яснено наслідки відмови від проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу та в закладі охорони здоров`я.
Також захисник звертає увагу на те, що працівниками поліції в порушення вимогІнструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі,протокол про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 складено без присутності двох свідків, які могли б підтвердити наявність ознаки сп`яніння та засвідчити дії водія щодо ухилення від огляду.
За наслідками апеляційного розгляду захисник Глущенко А.В. просить апеляційну скаргу задовольнити, оскаржувану постанову Броварськогоміськрайонного суду Київської області від 02.05.2025 року, винесену відносно ОСОБА_1 ,скасувати у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.
Разом із апеляційною скаргою захисник Глущенко А.В. подала клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження, в обґрунтування якого зазначає, що оскільки постанова Київського апеляційного суду про повернення апеляційної скарги була винесена 02.06.2025 року, а в кабінеті електронного суду з`явилась лише 04.06.2025 року, то така причина пропуску строку на апеляційне оскарження є поважною.
Суд апеляційної інстанції визнає обґрунтованими доводи апелянта про поважність пропуску строків на апеляційне оскарження, оскільки обставини, на які посилається апелянт, підтверджуються матеріалами справи. 
З цих підстав суд задовольняє клопотання захисника Глущенко А.В. та поновлює строк на апеляційне оскарження постанови Броварського міськрайонного суду Київської області від 02.05.2025 року.
Перевіривши матеріали справи про адміністративне правопорушення, заслухавши пояснення захисника Ножовнік О.І. на підтримку поданої апеляційноїскарги, проаналізувавши доводи апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, з наступних підстав.
Відповідно до ст.280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Положеннями статей 251 та 252 КУпАП визначено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами. 
Орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному та об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом та правосвідомістю.
Вивченням матеріалів справи про адміністративне правопорушення встановлено, що суддя, діючи у відповідності до вимог ст.245, 252, 280, 283 КУпАП, дослідив обставини вчиненого адміністративного правопорушення на підставі доказів, наявних в матеріалах справи та дійшов висновку про доведеність винуватості ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.
Згідно оскаржуваної постанови ОСОБА_1 визнано винуватим у тому, що він 15листопада 2024 року о 15 год. 24 хв. керуючи транспортним засобом Nissan, н.з.  НОМЕР_1 , по вулиці Київська, буд. 116 в місті Бровари Київської області з явними ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: різкий запах алкоголю з порожнини рота, виражене тремтіння пальців рук, порушення координації рухів, в порушення п.2.5 ПДР України від проходження огляду на стан сп`яніння у встановленому законом порядку на місці зупинки або в закладі охорони здоров`я відмовився, чим вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.130 КУпАП.
За висновками суду, винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, підтверджується належними та допустимими доказами, а саме: 
- протоколомпро адміністративне правопорушення від 15.11.2024, складеного уповноваженою на те особою, який відповідає вимогам ст.256 КУпАП та містить усі необхідні дані, на підставі яких суд встановив фактичні обставини вчиненого правопорушення;
- копією постанови серії ЕНА №3483737 від 15.11.2024;
- рапортом від 15.11.2024 року;
- актом огляду на стан сп`яніння;
- направленням на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції;
- розпискою ОСОБА_3 про залишення на зберігання т.з. Nissan, н.з.  НОМЕР_1  від 15.11.2024;
-відеозаписом з нагрудної відеокамери працівників патрульної поліції.
Суд апеляційної інстанції погоджується з висновками суду про доведеність винуватостіОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.
Відповідно до п.2.5 ПДР України водій повинен на вимогу працівника поліції пройти в установленому порядку медичний огляд для визначення стану алкогольного сп`яніння, впливу наркотичних чи токсичних речовин.
Частина 1 статті 130 КУпАП передбачає відповідальність за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а також за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
В рішенні Європейського суду з прав людини у складі його Великої палати по справі «О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29.06.2007 суд наголосив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі.
Як встановив суд першої інстанції, викладені в протоколі про адміністративне правопорушення від 15.11.2024 року обставини відмови  ОСОБА_1 від проходження огляду на стан сп`яніння підтверджуються відеозаписом з місця події, який долучений до протоколу і міститься в матеріалах справи та з якого вбачається, що поліцейськими, у зв`язку з встановленими ознаками сп`яніння, висунуто ОСОБА_4 пройти огляд на стан сп`яніння в установленому законом порядку. На вимогу працівників поліції ОСОБА_1 відмовився від проходження такого.
Вказаний відеозапис суд обґрунтовано визнав належним та допустимим доказом у справі, оскільки він відображає обставини, які мали місце під час зупинки транспортного засобу під керуванням ОСОБА_1 , зокрема вимогу про проходження огляду у встановленому законом порядку та відмову ОСОБА_1 від проходження такого огляду.
Оскільки ОСОБА_1 як особа, яка керувала транспортним засобом, в порушення п.2.5 ПДР України на вимогу працівників поліції відмовився від проходження огляду на стан сп`яніння, суд першої інстанції обґрунтовано та на законних підставах притягнув його до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП.
З приводу доводів захисника про те, що ОСОБА_1 не було роз`яснено наслідки відмови від проходження огляду на стан сп`яніння, то такі доводи є необґрунтованими, оскільки як вбачається з відеозапису з нагрудної камери працівника поліції, ОСОБА_1 було роз`яснено його права, а також наслідки відмови від проходження огляду на стан сп`яніння.
Також в доводах апеляційноїскаргисторона захистузазначає про те, що ОСОБА_1 не відмовлявся від проходження огляду в закладі охорони здоров`я, однак працівники поліції проведення такого огляду не забезпечили.
Проте, як вбачається з наявного в матеріалах справи та дослідженого судом відеозапису, ОСОБА_1 в категоричній формі відмовився від проходження огляду на стан сп`яніння і жодним чином не виявляв бажання пройти такий огляд в закладі охорони здоров`я.
Доводи апеляційної скарги захисника про те, що ОСОБА_1 не було надано направлення на проходження огляду на стан сп`яніння в закладі охорони здоров`я суд також не спростовуються висновків суду про порушення водієм ОСОБА_1 п.2.5 ПДР, оскільки працівники поліції не мали обов`язку надавати таке направлення на проходження огляду водієві, який відмовився від проходження огляду. 
У своїй апеляційній скарзі захисник також стверджує, що протокол про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 був складений з порушенням вимог Інструкції з оформленняполіцейськимиматеріалів про адміністративніправопорушення у сферізабезпеченнябезпекидорожньогоруху, а саме без присутності двох свідків під час складання протоколу.
Такі доводи захисника не ґрунтуються на вимогах закону, оскільки працівники поліції не мали обов'язку залучати двох свідків під час складання протоколу про адміністративне правопорушення при тому, що з моменту зупинки транспортного засобу під керуванням ОСОБА_1 велась безперервна відеофіксація, а тому складання протоколу повністю відображене на відеозаписі з нагрудної камери працівника поліції.
Суд апеляційної інстанції не вбачає в діях працівників поліції порушень вимог закону при складанні протоколу про адміністративне правопорушення, які б свідчили про його недійсність. 
Крім цього, ОСОБА_1 та його захисники мали можливість у встановлені законом строки оскаржити дії працівників поліції, які на їх думку, були незаконними, проте матеріали справи не містять даних на підтвердження того, що дії працівників поліції під час зупинки керованого ОСОБА_1 транспортного засобу, проведення огляду водія на стан сп`яніння та складання протоколу про адміністративне правопорушення були незаконними. 
В судовому засідання захисник Ножовнік О.І.З заявляла клопотання про допит працівників поліції, а саме ОСОБА_5 та ОСОБА_6 , які складали адміністративні матеріали відносно ОСОБА_1 за ч.1 ст.130 КупАП.
Обидва поліцейських були допитані в судовому засіданні та повідомили, що оскільки пройшла значна кількість часу, вони погано пам`ятають обставини даної справи, однак підтвердили, що спілкувалися на місці зупинки з ОСОБА_1 , якому було запропоновано, у зв`язку із виявленими ознаками алкогольного сп`яніння, пройти огляд на стан сп`яніння у встановленому законом порядку. Оскільки ОСОБА_1 від проходження такого огляду відмовився, відносно нього було скалено протокол про адміністративне правопорушення.
Надані працівниками поліції пояснення в суді апеляційної інстанції є обґрунтованими, послідовними та такими, які узгоджуються з іншими доказами, наявними в матеріалах справи. 
Під час апеляційного розгляду захисник Ножовнік О.І. подала клопотання про закриття провадження відносно ОСОБА_1 у зв`язку із закінченням строків накладення адміністративного стягнення, передбачених ст.38 КУпАП. Однак дане клопотання задоволенню не підлягає, з огляду на наступне.
Протокол про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ч.1 ст.130 КУпАП було складено 15 листопада 2024 року, а отже строк накладення адміністративного стягнення, згідно ч.6 ст.38 КУпАП, спливав 15листопада 2025 року. Проте постановою Броварськогоміськрайонного суду Київської області від 02травня 2025 року, тобто в межах вказаного строку, ОСОБА_1 визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, танакладено адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 1000 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 гривень, з позбавленням права керування транспортними засобами строком на один рік.
З урахуванням викладеного, за результатами апеляційного перегляду справи про адміністративне правопорушення не встановлено порушення суддею норм процесуального права чи неправильного застосування норм матеріального права, як про це зазначається в апеляційній скарзі.
Оскільки рішення суду, яке оскаржується, є законним, обґрунтованим та вмотивованим, суд апеляційної інстанції залишає його без змін, а подану апеляційну скаргу - без задоволення.
На підставі викладеного, керуючись ст.294 КУпАП, -
ПОСТАНОВИВ:
Постанову Броварськогоміськрайонного суду Київської області від 02травня 2025 року, якою ОСОБА_1 визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130КУпАП, та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 1000 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17000 грн., з позбавленням права керування транспортними засобами на 1 рік, залишити без змін, а апеляційну скаргу захисника Глущенко А.В. в інтересах ОСОБА_1 - без задоволення.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Суддя І.А. Мосьондз