П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
————————————————————————
П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

02 лютого 2026 р.	м. Одеса	Справа № 420/1274/25	

Перша інстанція: суддя Бойко О.Я.

Колегія суддів П`ятого апеляційного адміністративного суду у складі:
головуючого судді - Вербицької Н.В.,
суддів – Джабурії О.В.,
- Кравченка К.В.,
розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 31 жовтня 2025 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області про визнання протиправними дії та зобов`язання вчинити дії,

В С Т А Н О В И Л А :

15 січня 2025 року ОСОБА_1 звернулась до Одеського окружного адміністративного суду з позовною заявою до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області, в якому просила:
- визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області щодо відмови у нарахуванні (зарахуванні) ОСОБА_1 недоотриманої пенсії померлого чоловіка ОСОБА_2 в розмірі 248 083,51 гривень, нарахованої на виконання рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 28.12.2021 по справі № 400/11526/21.
- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області здійснити нарахування (зарахування) та виплату ОСОБА_1 недоотриманої пенсії померлого чоловіка ОСОБА_2 в розмірі 248 083,51 гривень, нарахованої на виконання рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 28.12.2021 по справі № 400/11526/21.
В обґрунтування позовних вимог ОСОБА_1 зазначила, що після смерті її чоловіка залишились не отримані ним суми пенсії, нараховані пенсійним органом на виконання рішення суду. Позивач зазначила, що звернулась до пенсійного органу за їх отриманням, однак відповідач безпідставно відмовив позивачу у виплаті зазначених коштів.
Відповідач заперечував проти задоволення позову, зазначаючи, що позивач не надала жодних доказів, що вона є правонаступником померлого ОСОБА_3 ..
Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 31 жовтня 2025 року позовну заяву задоволено.
Не погодившись із прийнятим рішенням, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального права, невідповідність висновків суду обставинам справи, просить скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нову постанову, якою відмовити в задоволенні позовних вимог. Зокрема, апелянт зазначає, що оскільки ОСОБА_1 не є стягувачом по справі № 420/11526/21, тому для виплати недоотриманої доплати пенсії за зазначеним рішенням суду правові підстави відсутні. Крім того, апелянт зазначив, що позивач у шестимісячний строк, як то передбачено ст.63 Закону № 2662, до нього з відповідною заявою не звертався. Апелянт наголосив, що заявником та його представником не надано документу, який підтверджує право на спадщину, а саме свідоцтво про право на спадщину. 
Відповідно до п.3 ч.1 ст.311 КАС України справа розглядається в порядку письмового провадження.
Заслухавши доповідача, дослідивши доводи апеляційної скарги, матеріали справи, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, правової оцінки обставин у справі, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з огляду на таке.
Судом першої інстанції встановлено та з матеріалів справи вбачається, що позивач перебуває на обліку в ГУ ПФУ в Одеській області та отримує пенсію по втраті годувальника відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб».
Позивачка є дружиною ОСОБА_2 , що підтверджується копією свідоцтва про укладення шлюбу серії НОМЕР_1 , виданого 06.05.1972.
Рішенням Миколаївського окружного адміністративного суду від 28.12.2021 у справі № 400/11526/21 визнано протиправною відмову Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області у перерахунку з 01.12.2019 року пенсії ОСОБА_2 на підставі довідки Державної установи «Територіальне медичне об`єднання Міністерства внутрішніх справ України по Миколаївській області» від 18.08.2021 року № 33/35-1-82; зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області (вул. Морехідна, 1, м. Миколаїв, 54020, код ЄДРПОУ 13844159) здійснити з 01.12.2019 року перерахунок та виплату пенсії ОСОБА_2 на підставі довідки Державної установи «Територіальне медичне об`єднання Міністерства внутрішніх справ України по Миколаївській області» від 18.08.2021 року № 33/35-Г-82, з урахуванням здійснених виплат.
На виконання вищезазначеного рішення суду відповідач провів перерахунок пенсії з 01.12.2019 ОСОБА_2 та повідомив листом від 31.03.2022 за № 3317-2714/Г-02/8-1400/22, що сума доплати пенсії за вказаним рішенням становить 248083,51 грн.
ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 помер, що підтверджується копією свідоцтва про смерть серія НОМЕР_2 .
21 жовтня 2024 року позивачка звернулась до відповідача із заявою про виплату недоотриманої пенсії її чоловіка в розмірі 248 083,51 грн у зв`язку з його смертю.
15 листопада 2024 року відповідач листом за № 30820-28289/Г-02/8-1500/24 повідомив, що оскільки заявник не є стягувачом по справі № 420/11526/21, тому для виплати недоотриманої доплати пенсії за зазначеними рішеннями суду правові підстави відсутні.
Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що суми пенсії, які підлягали виплаті пенсіонерові з числа військовослужбовців, осіб, які мають право на пенсію за цим Законом, та членів їх сімей, і залишилися недоодержаними у зв`язку з його смертю, не включаються до складу спадщини, а виплачуються виключно за процедурою, визначеною частиною 1 статті 61 Закону №2262-ХІІ. При цьому, виплаті підлягають лише нараховані, але не виплачені пенсіонеру, який помер, суми пенсії. Враховуючи, що позивачка, яка є дружиною ОСОБА_2 , проживала разом з ним на день його смерті, відповідно до статті 61 Закону № 2262-XII має право на одержання цієї суми.
Судова колегія погоджується з висновками суду першої інстанції, враховуючи наступне.
Спеціальним законом, який визначає умови, норми і порядок пенсійного забезпечення громадян України із числа осіб, які перебували, зокрема на військовій службі, є Закон України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» № 2262-ХІІ.
Відповідно до частини першої статті 61 Закону № 2262, яка врегульовує питання виплати пенсії та допомоги в разі смерті пенсіонера, суми пенсії, що підлягали виплаті пенсіонерові з числа військовослужбовців, осіб, які мають право на пенсію за цим Законом та членів їх сімей і залишилися недоодержаними у зв`язку з його смертю, не включаються до складу спадщини і виплачуються тим членам його сім`ї, які належать до осіб, що забезпечуються пенсією у разі втрати годувальника. Проте батьки і дружина (чоловік), а також члени сім`ї, які проживали разом із пенсіонером на день його смерті, мають право на одержання цих сум і в тому разі, якщо вони не належать до осіб, які забезпечуються пенсією у разі втрати годувальника.
Частинами другою та третьою статті 61 Закону №2262-ХІІ визначено, що при зверненні кількох членів сім`ї належна їм сума пенсії ділиться між ними порівну.
Зазначені суми виплачуються, якщо звернення за ними надійшло не пізніше 6 місяців після смерті пенсіонера.
Порядок подання відповідною особою заяви про виплату недоодержаної пенсії, її форма, а також перелік необхідних документів визначені Порядком подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», затвердженим постановою Правління Пенсійного фонду України від 30.01.2007 № 3-1.
Відповідно до приписів пункту 3 розділу І Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», затвердженого постановою Правління Пенсійного фонду України від 30.01.2007 № 3-1, заява про виплату недоодержаної пенсії у зв`язку зі смертю пенсіонера (додаток 4 до цього Порядку), подається заявником до органу, що призначає пенсію.
Згідно із пунктом 9 розділу ІІ Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», затвердженого постановою Правління Пенсійного фонду України від 30.01.2007 № 3-1, до заяви про виплату недоодержаної пенсії у зв`язку зі смертю пенсіонера додаються такі документи:
1) свідоцтво про смерть пенсіонера;
2) документи, що підтверджують належність членів сім`ї до осіб, які забезпечуються пенсією в разі втрати годувальника;
3) документи, що засвідчують родинні відносини з померлим пенсіонером, та відомості про проживання з пенсіонером на день його смерті (у разі неможливості надати такі документи факт проживання з пенсіонером встановлюється у судовому порядку) (для виплати членам сім`ї, що не належать до осіб, які забезпечуються пенсією в разі втрати годувальника).
Зміст статті 61 Закону № 2262-ХІІ узгоджується з положеннями Цивільного кодексу України.
Так, згідно зі статтями 1218, 1219 Цивільного кодексу України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Не входять до складу спадщини права та обов`язки, що нерозривно пов`язані з особою спадкодавця, зокрема, права на аліменти, пенсію, допомогу або інші виплати, встановлені законом.
Статтею 1227 Цивільного кодексу України, в свою чергу, визначено, що суми заробітної плати, пенсії, стипендії, аліментів, допомог у зв`язку з тимчасовою непрацездатністю, відшкодувань у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, інших соціальних виплат, які належали спадкодавцеві, але не були ним одержані за життя, передаються членам його сім`ї, а у разі їх відсутності - входять до складу спадщини.
Отже, Закон № 2262-ХІІ визначає спеціальний правовий режим грошових коштів у вигляді пенсії, що підлягали виплаті пенсіонерові з числа військовослужбовців, і залишилися недоодержаними у зв`язку з його смертю. Такий підхід до врегулювання цих правовідносин має соціальне спрямування через закріплення спеціального порядку переходу права на отримання зазначених сум до певного кола осіб, що забезпечуються пенсією у разі втрати годувальника або є членами сім`ї, які проживали разом із пенсіонером на день його смерті. У цьому випадку право вимоги у зазначених осіб виникає не внаслідок спадкового правонаступництва, а через інший юридичний склад та у спеціально визначений законом порядок. Зокрема, відповідно до частини третьої статті 61 Закону № 2262-ХІІ зазначені суми виплачуються, якщо звернення за ними надійшло не пізніше 6 місяців після смерті пенсіонера.
Лише у разі відсутності у померлого пенсіонера з числа військовослужбовців (інших осіб, які мають право на пенсію за Законом № 2262-ХІІ) членів сім`ї, які належать до кола осіб, що забезпечуються пенсією у разі втрати годувальника або членів сім`ї, які проживали разом із ним на день його смерті, або у випадку, коли вказані особи у межах визначених законом строку не звернулися за отриманням сум пенсії, які належали померлому пенсіонерові, правовідносини пов`язані з отриманням цих сум пенсії, що підлягали виплаті такому пенсіонерові за його життя, стають спадковими.
З викладеного вбачається, що  вимоги зобов`язального характеру, заявлені позивачем у цій справі, нерозривно пов`язані з особою спадкодавця і не допускають правонаступництва, а тому заміна сторони у виконавчому провадженні, у цьому випадку, не є належним способом захисту прав заявника, як на тому помилково наголошує апелянт.
В свою чергу, відмова пенсійного органу у виплаті позивачу є підставою для звернення останньої до суду із позовом за захистом своїх прав.
Аналогічна правова позиція викладена Верховним Судом, зокрема, у постановах від 01.05.2023 у справі № 520/926/21, від 21.11.2023 у справі № 420/25799/21, від 30.01.2024 року у справі № 420/8604/21, від 21.01.2025 у справі №280/4477/21, від 22.07.2025 року у справі № 420/24177/21 тощо.
З викладеного вбачається, що відмова пенсійного органу у виплаті позивачу спірних сум, яка обґрунтована тим, що позивач не є стягувачем по справі № 420/11526/21, не відповідає вимогам чинного законодавства, оскільки пенсії за Законом № 2262, в разі смерті пенсіонера, виплачуються за окремим порядком, передбаченим Законом № 2262. В цьому разі щаміна стягувача у виконавчому провадження не допускається.
Тобто, суд першої інстанції дійшов вірного висновку, що враховуючи, що ОСОБА_1 є дружиною померлого ОСОБА_2 та отримує пенсію по втраті годувальника у зв`язку із смертю чоловіка за Законом № 2262, вона має право на виплату недоотриманої чоловіком за життя пенсії, у відповідності до Закону № 2262.
Враховуючи доводи апелянта, що позивачем не надано свідоцтво про спадщину, колегія суддів П`ятого апеляційного адміністративного суду ухвалою від 21.01.2026 року витребувала від приватного нотаріуса Миколаївського міського нотаріального округу Миколаївської області Захаренко Ірини Валентинівни інформацію про склад спадкової маси по спадковій справі № 20/2024 до майна ОСОБА_2 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 та інформацію про коло спадкоємців з повідомленням про отримання відповідного свідоцтва про право на спадщину. 
На виконання ухвали, листом від 22.01.2026 року № 12/01-16 приватний нотаріус Миколаївського міського нотаріального округу Миколаївської області Захаренко Ірини Валентинівни повідомила, що заяв про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_2 від інших осіб, окрім ОСОБА_1 , не надходило. 23 січня 2025 року за № 26 позивачу видано свідоцтво про право на спадщину за законом після смерті її чоловіка – ОСОБА_2 , на квартиру у м.Миколаєві. Іншого спадкового майна, яке б входило до складу спадкової маси не було. Спадкова справа закрита 30 грудня 2025 року.
Викладене підтверджує, що позивач є єдиним спадкоємцем після смерті ОСОБА_2 .
Разом з тим, станом на час звернення як до пенсійного органу так і до суду, свідоцтво про спадщину позивачу ще не було видано, а тому доводи пенсійного органу, що йому не надавалась копія відповідного свідоцтва не впливають на вирішення справи по суті. Крім того, п.9 розділу ІІ Порядку № 3-1 не передбачено свідоцтво про право на спадщину, як обов`язковий документ, який є додатком до заяви про виплату недоодержаної пенсії у зв`язку зі смертю пенсіонера.
Щодо доводів апелянта про пропуск позивачем шестимісячного строку звернення до суду, встановленого ст.61 Закону № 2262, то колегія суддів враховує, що такий строк позивачем дійсно пропущений на 2 місяці. 
Разом з тим, відповідно до ч.5 ст.33 Закону України «Про адміністративну процедуру» від 17 лютого 2022 року № 2073-IX, пропущений із поважних причин строк, встановлений законом, може бути поновлений, а строк, встановлений адміністративним органом, - продовжений адміністративним органом за клопотанням особи. 
В обґрунтування підстав пропуску шестимісячного строку ОСОБА_1 зазначила, що вона є ВПО, неодноразова зміна орендованих квартир, відсутність Інтернету, комп`ютерної техніки, відключення електроенергії та погіршення стану здоров`я, не дозволили їй своєчасно підготувати заяву до пенсійного органу. Крім того, позивач наголосила, що лише в жовтні 2024 року, після роз`яснень нотаріуса, вона дізналась, що суми пенсії, нараховані за рішенням суду на підставі Закону № 2262 не входять до складу спадщини та виплачуються за заявою до пенсійного органу.
Враховуючи триваючий воєнний стан та доводи, наведені позивачем, колегія суддів вважає, що шестимісячний строк, встановлений Законом № 2073-IX, пропущений позивачем з поважних причин, а тому мав бути поновлений пенсійним органом.
Крім того, пропуск позивачем строку звернення із заявою про отримання пенсійних виплат її чоловіка не був покладений пенсійним органом в основу рішення про відмову їй у виплаті заборгованості.
Оцінюючи викладене в сукупності, судова колегія вважає, що суд першої інстанції правильно та у достатньому обсязі встановив обставини справи, і ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права, що відповідно до ст.316 КАС України є підставою для залишення апеляційної скарги без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.
Враховуючи, що дана справа правомірно віднесена судом першої інстанції до категорії незначної складності та розглядалась за правилами спрощеного провадження, що підтверджується ухвалою суду про відкриття провадження від 20 січня 2025 року, постанова суду апеляційної інстанції може бути оскаржена до Верховного Суду лише з підстав, передбачених пп. "а"- "г" п.2 ч.5 ст.328 КАС України.
Керуючись ст.ст.308,311, 312, 315,316,321,328 КАС України, колегія суддів

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області – залишити без задоволення.
Рішення Одеського окружного адміністративного суду від 31 жовтня 2025 року – залишити без змін.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дати її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту судового рішення з підстав, передбачених статтею 328 КАС України.

Головуючий: Н.В.Вербицька

Суддя: О.В.Джабурія

Суддя: К.В.Кравченко