Номер провадження: 22-ц/813/904/26 
Справа № 523/11034/25
Головуючий у першій інстанції Кремер І. О.
Доповідач Сєвєрова Є. С.

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22.01.2026 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі колегії:
головуючого судді Сєвєрової Є.С.,
суддів: Вадовської Л.М., Таварткіладзе О.М., 
за участю секретаря Малюта Ю.С.,
учасники справи:
позивач - ОСОБА_1 , 
відповідач – ОСОБА_2 , 
розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Пересипського районного суду м. Одеси від 27 серпня 2025 року у складі судді Кремер І.О., 
встановив:
2. ОПИСОВА ЧАСТИНА 

Короткий зміст позовних вимог
У червні 2025 року, ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу. 
Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 08.06.1997 між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 . Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Одеського міського управління юстиції, було зареєстровано шлюб за актовим записом № 508. Подружні відносини між сторонами припинені, спільного господарства не ведуть. Оскільки збереження сім`ї є неможливим, просить суд задовольнити позов та ухвалити рішення, яким розірвати шлюб, укладений 08.06.1997 між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 . Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Одеського міського управління юстиції, про що в книзі реєстрації актів про одруження зроблено актовий запис № 508.

Позиція відповідача в суді першої інстанції
Відповідач ОСОБА_2 подав до суду заяву, у якій позовні вимоги визнав в повному обсязі, проти розірвання шлюбу не заперечував (а.с. 22). 

Короткий зміст рішення суду першої інстанції, мотивування його висновків
Рішенням Пересипського районного суду м. Одеси від 27 серпня 2025 року позовну заяву ОСОБА_1 задоволено: шлюб, укладений 08.06.1997 між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 . Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Одеського міського управління юстиції, про що в книзі реєстрації актів про одруження зроблено актовий запис № 508 розірвано; стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 сплачений позивачем судовий збір в розмірі 1211 грн. 20 коп.
Рішення суду мотивовано тим, що оскільки примирення та подальше подружнє життя сторін є неможливим, сім`я розпалася остаточно, збереження шлюбу може суперечити інтересам позивача, а отже, укладений між сторонами по справі шлюб підлягає розірванню.

Короткий зміст вимог та доводів апеляційної скарги
Не погодившись з вищевказаним рішенням суду,  ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, у якій посилаючись на порушення судом норм процесуального та неправильне застосування норм матеріального права, просить суд рішення Пересипського районного суду м. Одеси від 27 серпня 2025 року змінити, виклавши у мотивувальній частині, що шлюб між сторонами припинено «18 квітня 2023 року». 
Апеляційна скарга обґрунтована тим, що позивачем зазначалось, що шлюбні відносини припинились 18 квітня 2023. У заяві про розгляд справи за відсутністю позивачки також акцентовано увагу на строк припинення шлюбних відносин та у якій вона просила визначити строк припинення шлюбних відносин в мотивувальній частині рішення. Також відповідач у поданій ним заяві про визнання позову зазначав, що визнає його в повному обсязі, тобто з мотивів викладених позивачем та не заперечував тим самим факту припинення шлюбних відносин з 18 квітня 2023 року. Отже, суд першої інстанції не вірно зазначив мотиви, з яких розривається шлюб, а саме судом встановлено, що сторони припинили шлюбні відносини, але не зазначений строк з якого вони припинились, що на думку скаржниці є підставою для зміни оскаржуваного рішення. 

Позиція відповідача в суді апеляційної інстанції
На адресу апеляційного суду відзив на апеляційну скаргу від ОСОБА_2 не надходив, однак відповідно до положень ч.3 ст. 360 ЦПК України відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.

Явка сторін в суді апеляційної інстанції 
В судове засідання, призначене на 22.01.2026 учасники справи до суду не з`явилися, хоча були повідомлені належним чином, у відповідності до вимог ст. 128-130 ЦПК України, що підтверджується письмовими матеріалами справи, заяв про відкладення розгляду справи не надали.
Статтею 372 ЦПК України передбачено, що апеляційний суд відкладає розгляд справи в разі неявки у судове засідання учасника справи, щодо якого немає відомостей про вручення йому судової повістки або за його клопотанням, коли повідомлені ним причини неявки буде визнано поважними. Неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

3.МОТИВУВАЛЬНА ЧАСТИНА

Позиція апеляційного суду
Заслухавши суддю-доповідача, обговоривши доводи апеляційної скарги, дослідивши докази, що стосуються фактів, на які апелянт посилається в апеляційній скарзі, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права при постановленні судового рішення, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга ОСОБА_1 підлягає задоволенню.

Встановлені обставини по справі. Визначення відповідно до встановлених обставин правовідносин
Встановлено, що  08.06.1997 між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 . Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Одеського міського управління юстиції, було зареєстровано шлюб за актовим записом № 508, що підтверджується повторним Свідоцтвом про шлюб Серії НОМЕР_1 від 31.05.2025.
Судом встановлено, що шлюбні відносини між сторонами фактично припинені, спільного господарства не ведуть.

Доводи, за якими суд апеляційної інстанції погодився/не погодився з висновками суду першої інстанції, та застосовані норми права
Відповідно до ч. ч. 1, 2, 6 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково наданими доказами та перевіряє законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.
В суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.
Згідно з положеннями ч. ч. 1, 2 та 5 ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним та обґрунтованим.
Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються яка на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Відповідно до частини першої статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, установленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод та інтересів.
Частиною першою статті 15, частиною першою статті 16 ЦК України передбачено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.
Відповідно до положень ч. 3 ст. 12, ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом.
Згідно з ч. 6 ст. 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Частиною першою статті 76 ЦПК України передбачено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (факті), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (ч. 1 ст. 77 ЦПК України).
Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи (ст. 79 ЦПК України).
Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування (ч. 1 ст. 80 ЦПК України).
У частині першій ст. 89 ЦПК України визначено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.
Так, відповідно до ч. 1ст. 21 СК України шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у державному органі реєстрації актів цивільного стану.
Відповідно до ч. 1ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається.
За змістом ст. 55 СК України дружина та чоловік зобов`язані спільно піклуватись про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім`ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. Чоловік зобов`язаний утверджувати в сім`ї повагу до матері. Дружина зобов`язана утверджувати в сім`ї повагу до батька. Дружина та чоловік відповідальні один перед одним, перед іншими членами сім`ї за свою поведінку в ній.
У відповідності зі ст. 110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним з подружжя.
Згідно положення ч. 2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення.
Збереження шлюбу можливе на паритетних засадах, на почуттях взаємної любові та поваги, взаємодопомоги та підтримки, тобто на тому, що є моральною основою шлюбу, а позивач не має наміру та бажання зберегти шлюб з відповідачем.
Згідно ст. 56 ч. 3 СК України кожен із подружжя має право припинити шлюбні відносини, а ч. 4 цієї ж статті передбачає, що примушування до збереження шлюбних відносин є порушенням права дружини, чоловіка на особисту свободу і може мати наслідки, встановлені законом.
З даної норми слідує, що кожен із подружжя має право на припинення шлюбних відносин і таке право не залежить від бажань іншого з подружжя.

Мотиви прийняття аргументів, викладених в апеляційній скарзі
Звертаючись до суду з апеляційною скаргою, ОСОБА_1 посилається на те, що нею у позовній заяві було зазначено про припинення шлюбних відносин 18 квітня 2023 року. Крім того, у заяві про розгляд справи за її відсутності позивачка окремо акцентувала увагу суду на строку припинення шлюбних відносин та просила відобразити цю обставину в мотивувальній частині рішення. Також відповідач у поданій ним заяві про визнання позову зазначив, що визнає позовні вимоги в повному обсязі, тобто з підстав, викладених позивачкою, та не заперечував факту припинення шлюбних відносин між сторонами саме з 18 квітня 2023 року.
Вирішуючи питання щодо обґрунтованості вимог апеляційної скарги позивачки, колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги є обґрунтованими, з огляду на таке.
У відповідності з вимогами частини 4 статті 265 ЦПК України у мотивувальній частині рішення зазначаються: 1)фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин, з посиланням на докази, на підставі яких встановлені відповідні обставини; 2)докази, відхилені судом, та мотиви їх відхилення; 3)мотивована оцінка кожного аргументу, наведеного учасниками справи, щодо наявності чи відсутності підстав для задоволення позову, крім випадку, якщо аргумент очевидно не відноситься до предмета спору, є явно необґрунтованим або неприйнятним з огляду на законодавство чи усталену судову практику; 4)чи були і ким порушені, не визнані або оспорені права, свободи чи інтереси, за захистом яких мало місце звернення до суду; 5) норми права, які застосував суд, та мотиви їх застосування; 6)норми права, на які посилалися сторони, які суд не застосував, та мотиви їх незастосування.
У рішенні суду про розірвання шлюбу, зокрема, має бути зазначено дату й місце реєстрації шлюбу, час та причини фактичного його припинення, мотиви, з яких суд визнав збереження сім`ї можливим чи неможливим, обґрунтовані висновки з приводу інших заявлених вимог.
Рішення суду першої інстанції, у тому числі додаткові, заочні, можуть бути оскаржені в апеляційному порядку як у цілому, так і в частині, а також щодо обставин (фактів), встановлених судом (незалежно від того, чи вплинули висновки суду про ці обставини (факти) на вирішення справи по суті).
Зміна судового рішення може полягати в доповненні або зміні його мотивувальної та (або) резолютивної частин (частина 4 статті 376 ЦПК України).
Встановлено, що звертаючись до суду з позовом про розірвання шлюбу, позивачка ОСОБА_1 зазначала, що шлюбні відносини між сторонами фактично припинені з 18 квітня 2023 року, спільне проживання та ведення спільного господарства відсутні, а примирення між сторонами є неможливим.
Зазначені обставини підтверджуються поясненнями позивачки, викладеними в позовній заяві та поданій нею заяві про розгляд справи за її відсутності, а також не заперечувалися відповідачем, який визнав позов у повному обсязі, з підстав, наведених позивачкою.
За таких обставин колегія суддів доходить висновку, що суд першої інстанції, задовольняючи позовні вимоги про розірвання шлюбу, неповно виклав мотиви рішення, оскільки, встановивши факт припинення шлюбних відносин між сторонами, не зазначив строк, з якого такі відносини припинилися, що має істотне значення для повноти та вмотивованості судового рішення.
Таким чином, не зазначення судом першої інстанції дати фактичного припинення шлюбних відносин між подружжям, є порушенням вимог цивільного процесуального закону, що потягло за собою неповне з`ясування обставин, які мають значення для справи.
У зв`язку з наведеним апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, а рішення суду першої інстанції зміні шляхом доповнення його мотивувальної частини зазначенням того, що шлюбні відносини між сторонами припинилися 18 квітня 2023 року. 
В іншій частині рішення суду не оскаржувалось, тому у відповідності до вимог ст. 367 ЦПК України не переглядалось.

Висновки за результатами розгляду апеляційної скарги, з посиланням на норми права, якими керувався суд апеляційної інстанції
Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 374, п. п. 3, 4 ст. 376 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги змінює судове рішення, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення при невідповідності висновків суду обставинам справи, з порушенням норм процесуального права або неправильному застосуванні норм матеріального права.
Оскільки висновки суду першої інстанції не в повній мірі відображають встановлені обставини справи, судом допущено неправильне застосування норм матеріального права, що призвело до невірного визначення моменту припинення шлюбних відносин, колегія суддів вважає, що рішення підлягає зміні шляхом доповнення його мотивувальної частини з зазначенням того, що шлюбні відносини між сторонами фактично припинилися 18 квітня 2023 року.

Порядок та строк касаційного оскарження
Згідно з пунктом 1 частини 1 статті 389 ЦПК України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити у касаційному порядку рішення суду першої інстанції після апеляційного перегляду справи та постанову суду, крім судових рішень, визначених у частині третій цієї статті.
Підстави касаційного оскарження передбачені частиною 2 статті 389 ЦПК України.
Частиною першою статті 390 ЦПК України передбачено, що касаційна скарга на судове рішення подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Касаційна скарга подається безпосередньо до суду касаційної інстанції (ст. 391 ЦПК України).

4. РЕЗОЛЮТИВНА ЧАСТИНА
Керуючись ст.ст. 374, 376, 382, 383, 384 ЦПК України, суд
постановив:
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити. 
Рішення Пересипського районного суду м. Одеси від 27 серпня 2025 року змінити шляхом викладення його мотивувальної частини в редакції цієї постанови, в решті залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з моменту прийняття, може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий        Є.С. Сєвєрова

Судді:    Л.М. Вадовська

О.М. Таварткіладзе