ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 33/803/575/26 Справа № 932/14317/25 	  	Суддя у 1-й інстанції - Міросєді А. І. Суддя у 2-й інстанції - Джерелейко О. Є.	

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 

02 лютого 2026 року м. Дніпро

Суддя Дніпровського апеляційного суду Джерелейко О.Є., 
за участю: 
особи, яка притягується до адміністративної відповідальності,- ОСОБА_1 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Шевченківського районного суду міста Дніпра від 17 грудня 2025 року щодо
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, який проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,
якого визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 185 КУпАП,
В С Т А Н О В И Л А:
Відповідно до встановлених обставин у постанові суду,  ОСОБА_1 23 вересня 2025 року близько 12:30 год. за адресою: м. Дніпро, Шевченківський район, вул. Троїцька, буд. 21А, не виконав законну вимогу інспектора поліції Кафарова В.А., яка полягала у необхідності прослідувати до службового автомобіля для доставлення до приміщення ТЦК та СП у зв`язку із забезпеченням заходів адміністративного провадження, чим вчинив правопорушення, передбачене ст. 185 КУпАП.
Постановою Шевченківського районного суду міста Дніпра від 17 грудня 2025 року  ОСОБА_1  визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 185 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 10 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 170 гривень та стягнуто на користь держави судовий збір.
Не погоджуючись з вищевказаною постановою, особа, яка притягується до адміністративної відповідальності, - ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просить постанову суду першої інстанції скасувати, визнати дії ОСОБА_2 та ОСОБА_3 такими, що суперечать чинному законодавству та такими, що призвели до викрадення людини. 
В обґрунтування посилається на такі обставини:
- особи ОСОБА_2 та ОСОБА_3 не виконали вимоги ст.18.3 Закону України «Про Національну поліцію» та не надали відомостей про їх належність до представників поліції;
- особи ОСОБА_2 та ОСОБА_3 діяли всупереч Закону України «Про Національну поліцію»;
- затримання ОСОБА_1 здійснено із застосуванням фізичної сили без законних на те підстав, а на вимогу викликати швидку для надання невідкладної медичної допомоги було відмовлено;
- вимога надати правову допомогу була відхилена без пояснення причин;
- вважає, порушено ч.7 ст.5 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію»;
- за відсутності ухвали слідчого судді та відповідно відкриття кримінального провадження, зі слів ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , ОСОБА_1 оголошено у розшук ТЦК та СП;
- вважає, зазначене рішення суду першої інстанції, не відповідає вимогам матеріального та процесуального права, а також фактичним обставинам справи.
В суді апеляційної інстанції ОСОБА_1  підтримав вимоги апеляційної скарги та просив її задовольнити. 
Заслухавши доповідь судді, вивчивши матеріали справи, дослідивши доводи, докази і вимоги апеляційної скарги, перевіривши законність та обґрунтованість постанови суду в межах апеляційної скарги, приходжу до такого висновку.
Відповідно до вимог ст. ст. 245, 251, 252, 280 КУпАП суд зобов`язаний повно, всебічно та об`єктивно з`ясувати всі обставини справи, встановити чи було вчинене адміністративне правопорушення та чи винна особа у його вчиненні, дослідити наявні у справі докази, дати їм належну правову оцінку і в залежності від встановленого, прийняти мотивоване законне рішення.
Як встановлено апеляційним переглядом, вказані вимоги закону при розгляді судом першої інстанції справи про адміністративне правопорушення були дотримані та виконані в повному обсязі. 
Висновок суду про доведеність вини  ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 185 КУпАП, відповідає фактичним обставинам справи, є законним та обґрунтованим, повністю узгодженим із наявними в матеріалах справи доказами, в їх сукупності, зокрема:
- протоколом про адміністративне правопорушення серії ВАД № 665392 від 23 вересня 2025 року, згідно із яким ОСОБА_1 23 вересня 2025 року близько 12:30 год. за адресою: АДРЕСА_2 , не виконав законну вимогу інспектора поліції Кафарова В.А., яка полягала у необхідності прослідувати до службового автомобіля для доставлення до приміщення ТЦК та СП у зв`язку із забезпеченням заходів адміністративного провадження, чим вчинив злісну непокору працівникам поліції, тобто правопорушення, передбачене ст. 185 КУпАП;
- протоколом АЗ № 070878  про адміністративне затримання від 23.09.2025 року, згідно із яким 23.09.2025 року о 12:49 год. ОСОБА_1 був доставлений у службове приміщення ІНФОРМАЦІЯ_2 у зв`язку із вчиненням правопорушень, передбачених ст.ст. 185, 210, 210-1 КУпАП, для припинення правопорушення та оформлення адміністративного протоколу;
- рапортом інспектора чергового ВП № 4 Дніпровського РУП № 1 ГУНП в Дніпропетровській області від 23 вересня 2025 року, відповідно до якого надійшла зареєстрована заява ЄО № 49385 від 23.09.2025 року, згідно із якою виявлено ОСОБА_1 , який перебуває у розшуку ІНФОРМАЦІЯ_3 ;
- відеозаписами події.
Доводи апелянта про те, що працівники поліції ОСОБА_2 та ОСОБА_3 не повідомили про свою належність до Національної поліції, спростовуються матеріалами справи, зокрема долученими відеозаписами, згідно із яким працівники поліції перебували у форменому одязі встановленого зразка, здійснювали службові повноваження під час патрулювання, повідомили ОСОБА_1 підставу та причину звернення до нього, а також неодноразово роз`яснювали законність своїх вимог.
Зокрема, відеозаписами зафіксовано, що працівники поліції ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , звертаючись до ОСОБА_1 , представилися як представники поліції, повідомили свої службові звання та прізвища, а також проінформували про здійснення відеофіксації розмови на підставі ст. 40 Закону України “Про Національну поліцію”. Крім того, було повідомлено причину звернення – надходження виклику «Підозріла особа», що підтверджує належне виконання вимог представлення та повідомлення підстав звернення. (23.09.2025 11:40:07)
ОСОБА_1 розумів, що перед ним працівники поліції, тому що повідомив: «В мене негативне ставлення до патрульної поліції» (23.09.2025 11:42:32)
Поліцейський пред`явив законну вимогу щодо пред`явлення документів, пославшись на те, що відповідно до ч. 2 ст. 32 Закону України «Про Національну поліцію» у період дії воєнного стану та/або під час мобілізації (крім цільової) поліцейський має право вимагати в особи чоловічої статі віком від 18 до 60 років пред`явлення нею військово-облікового документа разом з документом, що посвідчує особу, у спосіб, який дає можливість поліцейському прочитати та зафіксувати дані, що містяться в документах. (23.09.2025 11:46:04)
Під час перевірки згідно із базою «ІПНП» було встановлено, що є інформація від ІНФОРМАЦІЯ_3 про притягнення ОСОБА_1 до відповідальності за ст. 210, 210-1 КУпАП, інформацію було неодноразово повідомлено та попереджено про необхідність доставлення до органу РТЦК та СП, які розглядають справу відповідно до ст. 235 КУпАП, однак, незважаючи на це, він здійснив спробу залишити місце події та почав бігти. Під час бігу він перечепився та впав, унаслідок чого отримав тілесні ушкодження. Після падіння відповідні вимоги були повторно доведені до його відома, що підтверджується відеозаписом. (23.09.2025 12:15:53)
З відеозаписів та рапортів працівників поліції вбачається, що ОСОБА_1 неодноразово відмовлявся виконати законну вимогу поліцейських, намагався залишити місце події, а згодом — втекти, чим чинив активну протидію законним діям працівників поліції.
Твердження про те, що законодавством не передбачено повноважень поліції щодо доставлення військовозобов`язаних до територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки, є безпідставними та спростовуються нормами чинного законодавства.
Частиною першою статті 259 КУпАП визначено, що з метою складення протоколу про адміністративне правопорушення в разі неможливості скласти його на місці вчинення правопорушення, якщо складення протоколу є обов`язковим, порушника може бути доставлено в поліцію, в підрозділ Військової служби правопорядку у Збройних Силах України, до територіального центру комплектування та соціальної підтримки, до органу Державної прикордонної служби України, штабу громадського формування з охорони громадського порядку і державного кордону чи громадського пункту з охорони громадського порядку поліцейським, посадовою особою Військової служби правопорядку у Збройних Силах України, військовослужбовцем чи працівником Державної прикордонної служби України або членом громадського формування з охорони громадського порядку і державного кордону, а при порушенні законодавства про державну таємницю або порушенні військовозобов`язаними чи резервістами, які перебувають у запасі Служби безпеки України, правил військового обліку, законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію - до органів Служби безпеки України її співробітником.
Разом із тим, відповідно до п. 9 Положення про територіальні центри комплектування та соціальної підтримки, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 23.02.2022 № 154, територіальні центри комплектування та соціальної підтримки відповідно до покладених на них завдань звертаються в установленому законом порядку до органів Національної поліції щодо доставлення до територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки осіб, які вчинили адміністративні правопорушення, передбачені статтями 210, 210-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення.
Так, частиною 1 ст. 259 КУпАП установлено, що з метою складення протоколу про адміністративне правопорушення в разі неможливості скласти його на місці вчинення правопорушення, якщо складення протоколу є обов`язковим, порушника може бути доставлено, зокрема, до територіального центру комплектування та соціальної підтримки, поліцейським. Доставлення порушника має бути проведено в можливо короткий строк.
Згідно з абз.16 п. 79 Порядку організації та ведення військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 30.12.2022 № 1487 (далі Порядок № 1487), районні (міські) територіальні центри комплектування та соціальної підтримки звертаються в установленому законом порядку до органів Національної поліції (у разі неможливості складення протоколу про адміністративне правопорушення на місці його вчинення) для доставлення осіб, які скоїли адміністративні правопорушення, передбачені статтями 210, 210-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення, з метою складення протоколів про адміністративні правопорушення, до відповідного районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки, в якому ця особа перебуває (повинна перебувати) на військовому обліку, з урахуванням вимог абзацу третього пункту 56 цього Порядку.
Згідно із абз.3 п. 56 Цього ж Порядку Національна поліція за зверненням районних (міських) територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки, органів СБУ та розвідувальних органів (яке має містити прізвище, власне ім`я та по батькові (за наявності), адресу задекларованого/зареєстрованого місця проживання (перебування), дату народження, інші дані (за наявності), передбачені статтею 7 Закону України «Про Єдиний державний реєстр призовників, військовозобов`язаних та резервістів», підставу (порушення призовниками, військовозобов`язаними, резервістами правил військового обліку; порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію), унікальний вихідний номер та кваліфікований електронний підпис уповноваженої особи), надісланим у вигляді набору даних шляхом електронної інформаційної взаємодії між Єдиним державним реєстром призовників, військовозобов`язаних та резервістів та єдиною інформаційною системою МВС, здійснює адміністративне затримання та доставлення призовників, військовозобов`язаних та резервістів, які вчинили адміністративні правопорушення, передбачені статтями 210, 210-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення, до найближчого районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки, органів СБУ. У разі відсутності технічної можливості передачі даних такі звернення надсилаються в паперовій формі (додаток 20).
Згідно з ч. 3 ст. 38 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» органи Національної поліції України у встановленому законом порядку зобов`язані за зверненнями територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки, Центрального управління або регіональних органів Служби безпеки України доставити до таких територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки, Центрального управління або регіональних органів Служби безпеки України осіб, які вчинили адміністративні правопорушення, передбачені статтями 210, 210-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення.
Згідно із абз.5 п. 2 Положення про інформаційно-комунікаційну систему «Інформаційний портал Національної поліції України», затвердженого наказом Міністерства внутрішніх справ України від 03 серпня 2017 року № 676, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 28 серпня 2017 року за № 1059/30927, система «ІПНП» — сукупність технічних і програмних засобів, призначених для обробки відомостей, що утворюються в процесі діяльності Національної поліції України, та її інформаційно-аналітичного забезпечення, яка є функціональною підсистемою єдиної інформаційної системи МВС (далі — ЄІС МВС).
Згідно із ст. 260 КУпАП у випадках, прямо передбачених законами України, з метою припинення адміністративних правопорушень, коли вичерпано інші заходи впливу, складення протоколу про адміністративне правопорушення у разі неможливості складення його на місці вчинення правопорушення, якщо складення протоколу є обов`язковим, забезпечення своєчасного і правильного розгляду справ та виконання постанов по справах про адміністративні правопорушення допускаються адміністративне затримання особи.
Матеріалами справи підтверджено, що в інформаційних базах Національної поліції містилися відомості про звернення ІНФОРМАЦІЯ_3 щодо ОСОБА_1 , що свідчить про законність вимог працівників поліції щодо його доставлення до приміщення ТЦК та СП.
Посилання апелянта на порушення ч. 7 ст. 5 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», відповідно до якої забороняється об`єднання мобілізаційних підрозділів органів державної влади, інших державних органів з іншими структурними підрозділами цих органів та сумісництво працівників з питань мобілізаційної роботи, а також покладання на них функцій, які не пов`язані з розв`язанням поточних проблем мобілізаційної підготовки - не підтверджені жодними належними та допустимими доказами.
Крім того, предметом розгляду у цій справі є питання наявності чи відсутності складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 185 КУпАП, а не оцінка правомірності дій органів ТЦК та СП у межах мобілізаційних процедур.
Щодо застосування фізичної сили до ОСОБА_1 , то у відповідності до ч. 1 ст. 44 Закону України «Про Національну поліцію» поліцейський може застосовувати фізичну силу, у тому числі спеціальні прийоми боротьби (рукопашного бою), для забезпечення особистої безпеки або/та безпеки інших осіб, припинення правопорушення, затримання особи, яка вчинила правопорушення, якщо застосування інших поліцейських заходів не забезпечує виконання поліцейським повноважень, покладених на нього законом.
Разом з тим, як обґрунтовано зазначив суд першої інстанції, питання правомірності дій працівників поліції при затриманні не є предметом розгляду у справі про адміністративне правопорушення за ст. 185 КУпАП та може бути предметом окремого провадження.
Після падіння ОСОБА_1 звертався до працівників поліції із скаргами на стан здоров`я та необхідність виклику екстреної медичної допомоги, однак даний факт не впливає на кваліфікацію його дій за ст. 185 КУпАП. Зазначені обставини не спростовують факту ігнорування ним законних вимог посадових осіб та здійснення спроби залишити місце події, що утворює склад адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 185 КУпАП.
Як вбачається з наданого відеозапису, працівник патрульної поліції викликав швидку медичну допомогу на адресу АДРЕСА_3 у приміщення РТЦК та СП. (23.09.2025 12:34:30) Крім того, у протоколі затримання зафіксовано факт виклику швидкої медичної допомоги - бригада ШМД борт №1103, лікар – ОСОБА_4 .
Матеріали справи не містять жодних доказів того, що ОСОБА_1 було відмовлено у праві на правову допомогу або що таке право було обмежено з боку працівників поліції. Відповідно до протоколу затримання ОСОБА_1 роз`яснено права та обов`язки, а також право та можливість отримання безоплатної вторинної правової допомоги відповідно до Закону України «Про безоплатну правову допомогу». Будь-які зауваження ОСОБА_1 щодо виклику адвоката або надання правової допомоги не зафіксовані.
Зауваження ОСОБА_1 щодо відсутності паперу для написання пояснень вважаються необгрунтованими, оскільки у протоколі про адміністративне правопорушення такі зауваження також відсутні.
З відеозапису вбачається, що на запитання ОСОБА_1 щодо можливості зв`язатися для отримання правової допомоги працівник поліції не заперечував та просив повідомити номер телефону для здійснення дзвінка, а також запитав про повідомлення родичів, після чого ОСОБА_1 назвав номер телефону дружини. (23.09.2025 13:48:47) 
Крім того, відповідно до ст. 268 та 271 КУпАП участь захисника у провадженні в справі про адміністративні правопорушення здійснюється за ініціативою особи та не є обов`язковою. Відсутність адвоката під час складання протоколу не є підставою для визнання таких дій незаконними, за умови роз`яснення особі її процесуальних прав.
Стаття 268 КУпАП передбачає право особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, користуватися юридичною допомогою адвоката при розгляді справи, таке ж положення містить ст. 271 КУпАП. Однак ОСОБА_1 ні в суді першої інстанції, ні під час апеляційного розгляду клопотань про участь захисника не мав.
Доводи апеляційної скарги про необхідність ухвали слідчого судді є помилковими, оскільки адміністративне затримання та доставлення особи здійснювалися в межах адміністративного, а не кримінального провадження.
Таким чином, апеляційна скарга задоволенню не підлягає, оскільки не виникає сумніву щодо доведеності винуватості ОСОБА_1 у вчиненні ним адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 185 КУпАП, так як правопорушення повністю знайшло своє підтвердження наявними в матеріалах справи доказами.
При апеляційному перегляді не встановлено порушень судом першої інстанції ст.ст.279, 280 КУпАП, докази перевірені на їх допустимість, належність та достатність відповідно до ст. 252 КУпАП, а всі обставини, що мають значення для вирішення справи, суд з наведенням відповідних мотивів встановив та правильно кваліфікував вчинене правопорушення.
Неправильного застосування норм матеріального права або порушень норм процесуального права, які б були підставою для скасування постанови судді, апеляційним переглядом не встановлено.
Таким чином, вважаю за доцільне апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а постанову судді першої інстанції – без змін.

Керуючись ст. 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення, суддя

П О С Т А Н О В И Л А:
Апеляційну скаргу  ОСОБА_1 на постанову Шевченківського районного суду міста Дніпра від 17 грудня 2025 року – залишити без задоволення. 
Постанову Шевченківського районного суду міста Дніпра від 17 грудня 2025 року щодо ОСОБА_1 , якого визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 185 КУпАП — залишити без змін. 
Постанова набирає законної сили з моменту її проголошення, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Суддя Дніпровського
апеляційного суду О.Є. Джерелейко