ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А
і м е н е м У к р а ї н и

13 січня 2026 року 	м. Дніпро	справа № 160/17846/25	

Третій апеляційний адміністративний суд 
у складі колегії суддів: головуючого - судді Дурасової Ю.В. (доповідач),
суддів: Лукманової О.М., Божко Л.А., 
розглянувши в порядку письмового провадження в м.Дніпрі апеляційну скаргу ОСОБА_1 
на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 05.09.2025 року (головуючий суддя Горбалінський В.В.) 
в адміністративній справі №160/17846/25 за позовом ОСОБА_1 до відповідачів: Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області про визнання рішення протиправним та зобов`язання вчинити певні дії,- 

ВСТАНОВИВ:

Позивач, ОСОБА_1 , звернувся до Дніпропетровського окружного адміністративного суду з позовом до відповідачів: Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області (відповідач-1), Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області (відповідач-2), просив:
- визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області №046150016782 від 27.05.2025 року про відмову у призначенні пенсії незалежно від віку відповідно до ст.14 Закону України «Про пенсійне забезпечення», ч.3 ст.114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» ОСОБА_1 ;
- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Рівненській області з 20.05.2025 року призначити ОСОБА_1 пільгову пенсію за Списком №1 незалежно від віку відповідно до ст.14 Закону України «Про пенсійне забезпечення», ч.3 ст.114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» у розмірі 80% від його заробітної плати (доходу) згідно ст.8 Закону України «Про підвищення престижності шахтарської праці», визначеної відповідно до статті 40 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», з якої обчислюється пенсія, але не менш як три розміри прожиткового мінімуму, встановленого для осіб, які втратили працездатність, зарахувавши до ст.14 Закону України «Про пенсійне забезпечення», ч.3 ст.114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» період навчання в професійно-технічному училищі №105 міста Димитрова (нова назва Мирноград) за професією електрослюсар підземний з 01.09.1999 року по 30.06.2000 року (10 місяців);
- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області нарахувати та виплатити призначену з 20.05.2025 року ОСОБА_1 пільгову пенсію за Списком №1 незалежно від віку відповідно до ст. 14 Закону України «Про пенсійне забезпечення», ч.3 ст.114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» у розмірі 80% від його заробітної плати (доходу) згідно ст.8 Закону України «Про підвищення престижності шахтарської праці», визначеної відповідно до статті 40 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», з якої обчислюється пенсія, але не менш як три розміри прожиткового мінімуму, встановленого для осіб, які втратили працездатність.
В обґрунтування позову зазначено, що позивачу протиправно не зараховано до пільгового стажу період навчання з 01.09.1999 року по 30.06.2000 року, у зв`язку з чим протиправно відмовлено в призначенні пільгової пенсії. У зв`язку з чим позивач звернувся до суду з даною позовною заявою. 
Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 05.09.2025 року у задоволенні позову відмовлено.
Свою позицію суд першої інстанції обґрунтував тим, що позивача прийнято на роботу за здобутою після навчання професією (електрослюсар підземний) тобто більше ніж через 3 місяці після закінчення навчання.
Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, позивачем подано апеляційну скаргу, в якій просить рішення суду першої інстанції скасувати та прийняти нове, яким позов задовольнити.
Вказує про наявність підстав для зарахування періоду навчання з 01.09.1999 року по 30.06.2000 року.
Розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження у відповідності до ст. 311 КАС України.
Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів апеляційної інстанції зазначає про наступне. 
Судом першої інстанції встановлено, що 20.05.2025 року ОСОБА_1 звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області із заявою про призначення пенсії за віком на пільгових умовах відповідно до ч.3 ст.114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».
За принципом екстериторіальності заява передана на розгляд Головному управлінню Пенсійного фонду України в Рівненській області.
27.05.2025 рішення Головним управлінням Пенсійного фонду України в Рівненській області прийнято рішення №046150016782 про відмову у призначенні пенсії незалежно від віку відповідно до ст.14 Закону України «Про пенсійне забезпечення».
Рішення №046150016782 про відмову у призначенні пенсії обґрунтоване відсутністю у заявника необхідного пільгового стажу, а саме: 25 років. 
Також в рішенні №046150016782 про відмову у призначенні пенсії зазначено, що страховий стаж заявника з урахуванням кратності становить 49 років 04 місяці 05 днів, а пільговий стаж відповідно до ч.3 ст.114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» - 24 роки 02 місяців 25 днів. 
Згідно форми РС-право до пільгового стажу ОСОБА_1 не зараховано період навчання з 01.09.1999 року по 30.06.2000 року. 
При цьому перший період роботи, який зараховано до пільгового стажу відповідно до ч.3 ст.114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» рахується з 06.10.2000 року по 31.12.2003 року. 
Позивач вважає протиправним рішення відповідача-2 №046150016782 від 27.05.2025 року про відмову у призначенні пенсії на пільгових умовах за Спитском№1 незалежно від віку.
Суд першої інстанції у задоволенні позову відмовив.
Досліджуючи правильність прийняття судом першої інстанції рішення, колегія суддів апеляційної інстанції вважає за необхідне дослідити ряд норм законодавства, що регулюють дані правовідносини та обставини справи. 
Стаття 19 Конституції України передбачає, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Отже, суб`єкти владних повноважень (до яких відноситься відповідач) мають діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. 
Таким чином межі дій відповідача чітко визначені Конституцією та законами України.
Принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду, порядок формування Накопичувального пенсійного фонду та фінансування за рахунок його коштів видатків на оплату договорів страхування довічних пенсій або одноразових виплат застрахованим особам, членам їхніх сімей та іншим особам регулює Закон України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» №1058-IV.
Відповідно до ч.3 ст.114 Закону №1058-IV працівники, безпосередньо зайняті повний робочий день на підземних і відкритих гірничих роботах (включаючи особовий склад гірничорятувальних частин) з видобутку вугілля, сланцю, руди та інших корисних копалин, на будівництві шахт і рудників та в металургії, - за списком робіт і професій, що затверджується Кабінетом Міністрів України, мають право на пенсію незалежно від віку, якщо вони були зайняті на зазначених роботах не менше 25 років, 
а працівники провідних професій на таких роботах: 
робітники очисного вибою, прохідники, вибійники на відбійних молотках, машиністи гірничих виймальних машин, сталевари, горнові, агломератники, вальцювальники гарячого прокату, оброблювачі поверхневих дефектів металу (вогневим засобом вручну) на гарячих дільницях, машиністи кранів металургійного виробництва (відділень нагрівальних колодязів та стриперних відділень), - за умови, що вони були зайняті на таких роботах не менше 20 років. 
Такий самий порядок пенсійного забезпечення поширюється і на працівників, безпосередньо зайнятих повний робочий день на підземних роботах (включаючи особовий склад гірничорятувальних частин) на шахтах з видобутку вугілля, сланцю, руди та інших корисних копалин, що реструктуризуються або перебувають у стадії ліквідації, але не більше двох років.
Частиною 1 статті 38 Закону України «Про професійну (професійно-технічну) освіту» встановлено, що час навчання у закладі професійної (професійно-технічної) освіти зараховується до трудового стажу здобувача освіти, у тому числі в безперервний і в стаж роботи за спеціальністю, що дає право на пільги, встановлені для відповідної категорії працівників, якщо перерва між днем закінчення навчання і днем зарахування на роботу за набутою професією не перевищує трьох місяців.
Отже, для зарахування періоду навчання у закладі професійної (професійно-технічної) освіти до стажу роботи за спеціальністю є зарахування на роботу за набутою професією не пізніше трьох місяців після закінчення навчання. 
Матеріалами справи підтверджується, що позивач навчався в Професійно-технічному училищі №105 міста Димитрова (нова назва Мирноград) з 01.09.1999 року по 30.06.2000 року та здобув професію електрослюсар підземний.
При цьому, в трудовій книжці позивача наявний перший запис щодо підприємства, на якому позивач розпочав свій трудовий стаж: ВП «Шахта «Капітальна» ДП «Митноград вугілля» (далі мовою оригіналу): 
- 02.10.2000 року – зачислить в учебный пункт;
- 06.10.2000 року – принять электрослесарем подземным 3 р. с полным рабочим днем в шахте.
Отже, саме на ВП «Шахта «Капітальна» ДП «Митноград вугілля» з 02.10.2000 року позивач розпочав свій трудовий стаж, при цьому, перші 4 дні (з 02.10.2000 року по 05.10.2000року) позивач перебував в учбовому пункті по місту роботи (ВП «Шахта «Капітальна» ДП «Митноград вугілля») та з 06.10.2000 року – прийнятий електрослюсарем підземним 3 р. с повним робочим днем в шахті. Аналіз зазначених записів трудової книжки позивача дає підстави для висновку, що саме з 02.10.2000 року позивач розпочав свій трудовий стаж на ВП «Шахта «Капітальна» Державного Підприємства «Митноград вугілля».
Водночас, колегія суддів апеляційної інстанції бере до уваги, що у даній справі спір стосується питання, чи закінчився тримісячний строк після закінчення позивачем навчання в Професійно-технічному училищі №105 міста Димитрова Донецької області (період навчання з 01.09.1999 року по 30.06.2000 року).
Відповідач зазначає (з чим погодився суд першої інстанції), що оскільки навчання позивача в Професійно-технічному училищі №105 міста Димитрова Донецької області завершилося 30.06.2000 року, а на роботу позивач прийнятий електрослюсарем підземним 3 р. с повним робочим днем в шахті лише з 06.10.2000 року, то 3-місячний строк, що передбачений ч. 1 статті 38 Закону України «Про професійну (професійно-технічну) освіту» порушений.
Водночас, колегія суддів апеляційної інстанції з таким висновком не погоджується, виходячи з наступного.
Колегія суддів апеляційної інстанції бере до уваги, що 30 вересня 2000 року – це субота (вихідний день).
Враховуючи, що закінчення 3-міячного строку припало на вихідний день, то останнім днем 3-місного строку після закінчення навчання є перший робочий день.
Так, у даному випадку першим робочим днем є 2 жовтня 2000 року.
Отже, позивачем не порушено 3-місячний строк, що передбачений ч.1 статті 38 Закону України «Про професійну (професійно-технічну) освіту»
Із запису у трудовій книжці позивача вбачається, що 02.10.2000 року позивач є працівником ВП «Шахта «Капітальна» Державного Підприємства «Митноград вугілля» (зачислений в навчальний пункт, а 06.10.2000 року – прийнятий електрослюсарем підземним 3 р. с повним робочим днем в шахті.
Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що позивача прийнято на роботу за здобутою після навчання професією (електрослюсар підземний) – 06.10.2000 року, тобто більше ніж через 3 місяці після закінчення навчання.
Однак, на думку суду апеляційної інстанції, той факт, що в останній день тримісячного строку після закінчення навчання позивач зачислений в навчальний цент і в найближчий час (через 4 дні) прийнятий на роботу за набутою професією, дає підстави для зарахування позивачу періоду навчання в професійно-технічному училищі №105 міста Димитрова (нова назва Мирноград) за професією електрослюсар підземний з 01.09.1999 року по 30.06.2000 року, оскільки для прийняття на роботу за здобутою після навчання професією (електрослюсар підземний) необхідно пройти навчання.
Як наслідок, рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області про відмову в призначенні пенсії №046150016782 від 27.05.2025 за віком на пільгових умовах відповідно до ч.3 ст.114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» та неврахуванні періоду навчання позивача з 01.09.1999 по 30.06.2000 є протиправним та підлягає скасуванню.
Водночас, колегія суддів апеляційної інстанції враховує, що у силу абзацу 13 пункту 4.2 Порядку №22-1 (у редакції постанови Пенсійного фонду від 16.12.2020 №25-1) після реєстрації заяви та сканування копій документів засобами програмного забезпечення за принципом екстериторіальності визначається структурний підрозділ органу, що призначає пенсію, який формує атрибути сканованих документів (із зазначенням часу їх створення), електронну пенсійну справу.
Згідно абзацу 1 пункту 4.10 Порядку №22-1, після призначення пенсії, поновлення виплати раніше призначеної пенсії, переведення з одного виду пенсії на інший електронна пенсійна справа засобами програмного забезпечення передається до органу, що призначає пенсію, за місцем проживання (реєстрації)/фактичного місця проживання особи для здійснення виплати пенсії.
За таких обставин, оскільки у спірних відносинах компетентним органом для розгляду заяви позивача про призначення пенсії за віком визначено Головне управління Пенсійного фонду України в Рівненській області, то саме цей орган і має завершити процедуру призначення позивачеві пенсії за віком, а не Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, як просить позивач.
Такий підхід висловлений у постановах Верховного Суду від 24.05.2024р. у справі №460/17257/23, від 07.05.2024р. у справі №460/38580/22, висновки викладені в яких підлягають обов`язковому врахуванню адміністративним судом за приписами ч.5 ст.242 Кодексу адміністративного судочинства України.
З урахуванням дискреції пенсійного органу в питаннях призначення пенсії, суд з метою ефективного захисту права позивача на пенсію за віком на пільгових умовах вважає за необхідне зобов`язати ГУ ПФУ в Рівненській області повторно розглянути заяву позивача від 20.05.2025 року про призначення пенсії за віком на пільгових умовах, з урахуванням правової позиції, викладеної у цьому рішенні.
При цьому, колегія суддів зауважує, що питання зарахування періоду роботи позивача з 02.10.2000 року по 06.10.2000 року до пільгового стажу не є спірним в даному випадку, оскільки такі вимоги ОСОБА_1 у поданому ним позові не ставив. 
Стосовно вимог із приводу призначення, нарахування та виплати призначеної з 20.05.2025 року ОСОБА_1 пільгової пенсії за Списком №1 незалежно від віку відповідно до ст. 14 Закону України «Про пенсійне забезпечення», ч.3 ст.114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» у розмірі 80% від його заробітної плати (доходу) згідно ст.8 Закону України «Про підвищення престижності шахтарської праці», визначеної відповідно до статті 40 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», з якої обчислюється пенсія, але не менш як три розміри прожиткового мінімуму, встановленого для осіб, які втратили працездатність колегія суддів зазначає, що така вимога є передчасною, адже безпосередньо залежить від результатів повторного розгляду заяви позивача. 
Наразі відповідач заперечує право позивача на отримання пенсії взагалі, спору щодо обрахунку пенсії позивача не існувало, а тому суд обмежений у можливості надати оцінку ймовірним порушенням із боку відповідача у майбутньому.
Як наслідок, матеріали справи дають підстави для висновку, що позивачем частково доведені обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, що дає підстави для часткового задоволення позовних вимог.
При цьому, відповідачем не доведено обставини, на яких ґрунтуються заперечення проти позовних вимог, не доведено правомірність дій/рішень відповідача як суб`єкта владних повноважень.
Таким чином, колегія суддів апеляційної інстанції не погоджується з висновком суду першої інстанції про відсутність підстав для задоволення позову.
З огляду на все викладене вище, суд апеляційної інстанції вважає за необхідне апеляційну скаргу позивача задовольнити частково, рішення суду першої інстанції скасувати та прийняти нове судове рішення, яким позов задовольнити частково.
Ефективним способом захисту прав позивача є зобов`язання відповідача-2 зарахувати позивачу до пільгового стажу період навчання в професійно-технічному училищі №105 міста Димитрова Донецької області за професією електрослюсар підземний з 01.09.1999 року по 30.06.2000 року та повторно розглянути заяву  ОСОБА_1 про призначення пенсії за віком на пільгових умовах відповідно до ч.3 ст.114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», з урахуванням висновків суду.
Колегія суддів апеляційної інстанції вважає за необхідне зазначити, що при повторному розгляді заяви позивача про призначення пенсії, суб`єкт владних повноважень не може покладатися на свої висновки, які були спростовані судом в ході розгляду справи.
Ураховуючи результат апеляційного перегляду, стягненню на користь позивача підлягають судові витрати зі сплати судового збору за подання позову та апеляційної скарги у загальному розмірі 2422,40 грн., а саме: 968,96 грн. за подання позову та 1453,44 грн – апеляційної скарги)
В силу ч. 5 ст. 328 КАС України рішення суду апеляційної інстанції не підлягає оскарженню в касаційному порядку, крім випадків, передбачених в підпунктах: «а», «б», «в», «г» пункту 2 ч. 5 статті 328 КАС України.
Керуючись 241-245, 250, 311, 317, 321, 322, 327, 328, 329 КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 – задовольнити частково.
Рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 05.09.2025 року – скасувати та прийняти нову постанову.
Адміністративний позов ОСОБА_1 – задовольнити частково.
Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області №046150016782 від 27.05.2025 року про відмову у призначенні пенсії незалежно від віку відповідно до ст.14 Закону України «Про пенсійне забезпечення», ч.3 ст.114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» ОСОБА_1 .
Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Рівненській області зарахувати  ОСОБА_1 до пільгового стажу період навчання в професійно-технічному училищі №105 міста Димитрова (нова назва Мирноград) Донецької області за професією електрослюсар підземний з 01.09.1999 року по 30.06.2000 року.
Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Рівненській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 про призначення пенсії за віком на пільгових умовах відповідно до ч.3 ст.114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», з урахуванням висновків суду.
У задоволенні іншої частини позовних вимог - відмовити. 
Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області (код ЄДРПОУ 21084076) на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) судові витрати зі сплати судового збору за подання позову та апеляційної скарги у загальному розмірі 2422,40 грн (дві тисячі чотириста двадцять дві гривні 44 коп.) 
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття 13.01.2026 та не підлягає оскарженню в касаційному порядку, крім випадків, зазначених в підпунктах: «а», «б», «в», «г» пункту 2 ч. 5 статті 328 КАС України.
В силу п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України постанова може бути оскаржена до Верховного Суду протягом 30 днів згідно ст. 329 КАС України з дня складання повного судового рішення шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.
Учасник справи, якому повне судове рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на касаційне оскарження, якщо касаційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому такого судового рішення.

Головуючий - суддя Ю. В. Дурасова 

суддя О.М. Лукманова 

суддя Л.А. Божко