РІШЕННЯ 
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
22 січня 2026 року 	справа № 580/12732/25 	
	м. Черкаси 	
Черкаський окружний адміністративний суд одноособово в складі головуючої судді Бабич А.М., розглянувши в залі суду в порядку спрощеного письмового провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 та ОСОБА_2 до Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити дії,

УСТАНОВИВ:

17.11.2024 у Черкаський окружний адміністративний суд надійшов позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_1 ) (далі – позивачка 1) та ОСОБА_2 ( АДРЕСА_2 ; РНОКПП НОМЕР_2 ) (далі – позивачка 2) до Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області (18000, м.Черкаси, вул.Смілянська. буд.23; код ЄДРПОУ 21366538) (далі – відповідач) про:
визнання неправомірною бездіяльність відповідача щодо не нарахування і невиплати компенсації втрати частини доходів (пенсії) позивачки 1 та позивачки 2 у зв`язку з порушенням строків їх виплати;
стягнення з відповідача на користь позивачки 1 та позивачки 2 компенсацію втрати частини доходів у розмірі 105 347,85 грн порівно;
звернення до негайного виконання рішення про стягнення з відповідача на користь позивачки 1 та позивачки 2 компенсації втрати частини доходів в розмірі 105 347,85 грн (в рівних частинах).
Додатково просили розглянути справу за правилами позовного провадження в письмовому провадженні без виклику сторін.
Обґрунтовуючи зазначили, що рішенням Черкаського окружного адміністративного суду від 09.07.2021 у справі № 580/3458/21 зобов`язано відповідача здійснити перерахунок пенсії ОСОБА_3 ( АДРЕСА_3 . РНОКПП НОМЕР_3 ) на підставі довідки державної установи Територіальне медичне об`єднання Міністерства внутрішніх справ України по Черкаській області №33/44/1-Б-95/08-1637 від 14.05.2021 та виплату перерахованої пенсії з урахуванням раніше виплачених сум з 01.12.2019. Рішенням Черкаського окружного адміністративного суду від 13.01.2023 у справі №580/5888/22 вирішено визнати протиправною відмову відповідача щодо позивачці 1 та позивачці 2 недоотриманої за життя пенсії ОСОБА_3 та стягнути з відповідача недотриманий розмір пенсії. 30.05.2025 позивачка 1 та позивачка 2 отримали на свій рахунок суму коштів на виконання рішення у справі № 580/5888/22 порівно. Вважають, що при виплаті розміру пенсії відповідач не врахував приписи ч.2 ст.55 ЗУ №2262-XII, а саме, що нараховані суми пенсії, не отримані з вини відповідача, виплачуються за минулий час без обмеження будь-яким строком з нарахуванням компенсації втрати частини доходів.
Ухвалою суду від 24.11.2025 позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі та вирішено розгляд справи здійснювати на виконання ст.12 Кодексу адміністративного судочинства України (далі – КАС України) за правилами спрощеного провадження. 
10.12.2025 відповідач надав до суду відзив, в якому просив відмовити у задоволенні позовних вимог повністю. Зазначив, що перерахував пенсію ОСОБА_3 на виконання рішення суду, у зв`язку з чим нараховано доплату 129438,62грн. Для виконання рішення суду в справі №580/5888/22 на користь позивачів, як спадкоємців, про стягнення порівно вказаного боргу та не зобов`язано нарахувати компенсацію втрати частини доходів. Вказану суму боргу виплачено та, оскільки вона мала разовий характер, підстави для такої компенсації відсутні. Просив урахувати висновки Верховного Суду в подібній категорії справ у постанові від 02.04.2024 у справі №560/8194/20.
Оцінивши доводи сторін, дослідивши письмові докази, суд дійшов висновку, що позов не підлягає задоволенню, з огляду на таке.
Рішенням Черкаського окружного адміністративного суду від 09.07.2021 у справі №580/3458/21 зобов`язано відповідача здійснити перерахунок пенсії ОСОБА_3 ( АДРЕСА_3 . РНОКПП НОМЕР_3 ) на підставі довідки державної установи Територіальне медичне об`єднання Міністерства внутрішніх справ України по Черкаській області №33/44/1-Б-95/08-1637 від 14.05.2021 та виплату перерахованої пенсії з урахуванням раніше виплачених сум з 01.12.2019.
Опісля у вказаному суді розглянута справа №580/5888/22 між позивачками та відповідачем, у результаті чого ухвалене рішення від 13.01.2023, що набрало законної сили. У ньому вказано, що на виконання рішення суду ОСОБА_3 проведено перерахунок пенсії та нараховано доплату пенсії у сумі 129438,62 грн. ОСОБА_3 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджено свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_4 . Позивачі 16.06.2022 звернулись заявами до відповідача про виплату недоотриманої пенсії ОСОБА_3 . Відповідач листами від 12.07.2022 № 3450-3337/КО-05/8-2300/22 повідомив позивачам, що оскільки вони не є стягувачами по справі №580/3458/21. За наслідком вирішення спору суд визнав протиправною відмову відповідача, викладену в листах №3450-3337/КО-05/8-2300/22 від 12.07.2022 щодо виплати ОСОБА_1 та ОСОБА_2 недоотриманої за життя пенсії ОСОБА_3 в сумі 129438,62грн. Присудив стягнути з відповідача недоотриману ОСОБА_3 пенсію в сумі 129438,62грн на користь позивачів порівно.
Не погоджуючись із вказаною відмовою, позивач звернувся до суду.у вирішено визнати протиправною відмову відповідача щодо позивачці 1 та позивачці 2 недоотриманої за життя пенсії ОСОБА_3 та стягнути з відповідача недотриманий розмір пенсії. 30.05.2025 позивачка 1 та позивачка 2 отримали на свій рахунок суму коштів на виконання рішення у справі № 580/5888/22 порівно. Вважають, що при виплаті розміру пенсії відповідач не врахував приписи ч.2 ст.55 ЗУ №2262-XII, а саме, що нараховані суми пенсії, не отримані з вини відповідача, виплачуються за минулий час без обмеження будь-яким строком з нарахуванням компенсації втрати частини доходів.
На рахунки позивачки отримали присуджені кошти 30.05.2025. Не отримавши спірної компенсації, звернулися в суд позовною заявою.
Надаючи оцінку спірним обставинам, суд врахував ч.2 ст.19 Конституції України, якою встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
У ч.1 ст.46 Конституції України закріплено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.
Згідно із ч.2 ст.46 Закону України від 09.07.2003 № 1058-IV “Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" (далі - ЗУ №1058-IV) нараховані суми пенсії, не отримані з вини органу, що призначає і виплачує пенсію, виплачуються за минулий час без обмеження будь-яким строком з нарахуванням компенсації втрати частини доходів. Компенсація втрати частини пенсії у зв`язку з порушенням строків її виплати пенсіонерам здійснюється згідно із законом.
Відповідно до статей 1, 2 Закону України від 19.10.2000 №2050-III “Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати” (далі - ЗУ №2050-III) підприємства, установи і організації всіх форм власності та господарювання здійснюють компенсацію громадянам втрати частини доходів у випадку порушення встановлених строків їх виплати, у тому числі з вини власника або уповноваженого ним органу (особи). 
Компенсація громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати (далі - компенсація) провадиться у разі затримки на один і більше календарних місяців виплати доходів, нарахованих громадянам за період починаючи з дня набрання чинності цим Законом.
Під доходами у цьому Законі слід розуміти грошові доходи громадян, які вони одержують на території України і які не мають разового характеру:
пенсії або щомісячне довічне грошове утримання (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством); соціальні виплати; стипендії; заробітна плата (грошове забезпечення) сума індексації грошових доходів громадян; суми відшкодування шкоди, заподіяної фізичній особі каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; суми, що виплачуються особам, які мають право на відшкодування шкоди у разі втрати годувальника.
Отже, дія зазначених нормативних актів поширюється на підприємства, установи та організації всіх форм власності і господарювання та застосовується у всіх випадках порушення встановлених термінів виплати грошових доходів, у тому числі з вини власника або уповноваженого ним органу (особи), та стосується усіх доходів, які одержують громадяни в гривнях на території України, підставою для здійснення компенсації громадянам втрати частини доходів є дотримання таких умов: 1) нарахування громадянину належних йому доходів (заробітної плати, пенсії, соціальних виплат, стипендії); 2) порушення встановлених строків їх виплати (як з вини так і без вини підприємств всіх форм власності і господарювання); 3) затримка виплати доходів один і більше календарних місяців; 4) зростання цін на споживчі товари і тарифи на послуги 5) доходи не повинні носити разового характеру (пенсії, соціальні виплати, стипендії, заробітна плата).
Відповідно до ст.3 ЗУ №2050-III сума компенсації обчислюється шляхом множення суми нарахованого, але не виплаченого громадянину доходу за відповідний місяць (після утримання податків і обов`язкових платежів) на індекс інфляції в період невиплати доходу (інфляція місяця, за який виплачується доход, до уваги не береться).
Згідно з ст.4 ЗУ №2050-III виплата громадянам суми компенсації провадиться у тому ж місяці, у якому здійснюється виплата заборгованості за відповідний місяць.
Відповідно до ст.6 ЗУ №2050-III компенсацію виплачують за рахунок:
власних коштів - підприємства, установи і організації, які не фінансуються і не дотуються з бюджету, а також об`єднання громадян;
коштів відповідного бюджету - підприємства, установи і організації, що фінансуються чи дотуються з бюджету;
коштів Пенсійного фонду України, Фонду соціального страхування України, Фонду загальнообов`язкового державного соціального страхування України на випадок безробіття, інших цільових соціальних фондів, а також коштів, що спрямовуються на їх виплату з бюджету.
З метою реалізації ЗУ №2050-III Кабінет Міністрів України 21 лютого 2001 року прийняв постанову №159, якою затвердив Порядок проведення компенсації громадянам втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням термінів їх виплати (далі – Порядок).
Згідно з п.1 Порядку його дія поширюється на підприємства, установи та організації всіх форм власності і господарювання та застосовується у всіх випадках порушення встановлених термінів виплати грошових доходів, у тому числі з вини власника або уповноваженого ним органу (особи).
Пунктом 2 Порядку передбачено, що компенсація громадянам втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням термінів їх виплати проводиться у разі затримки на один і більше календарних місяців виплати грошових доходів, нарахованих громадянам за період, починаючи з 1 січня 2001 року.
У п.4 Порядку закріплено, що сума компенсації обчислюється як добуток нарахованого, але невиплаченого грошового доходу за відповідний місяць (після утримання податків і обов`язкових платежів) і приросту індексу споживчих цін (індексу інфляції) у відсотках для визначення суми компенсації, поділений на 100.
Наведене нормативне регулювання не встановлює першочерговості нарахування і виплати доходу, який своєчасно не був виплачений, та не ставить у залежність компенсацію втрати частини грошових доходів від попереднього, окремого нарахування доходів. За цим регулюванням правове значення має те, чи був виплачений нарахований дохід, та чи виплачений він із порушенням строків, чи нараховувався і виплачувався грошовий дохід, право на який визнано судовим рішенням. Саме ці події є тими юридичними фактами, з якими пов`язується виплата компенсації втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати.
Кошти, які підлягають нарахуванню в порядку компенсації частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати, мають компенсаторний характер. Вони спрямовані на забезпечення достатнього життєвого рівня та купівельної спроможності особи у зв`язку з інфляційними процесами та зростанням споживчих цін на товари та послуги.
Зазначене у ст.3 Закону №2050-ІІІ та п.4 Порядку формулювання, що компенсація обчислюється як добуток «нарахованого, але не виплаченого грошового доходу» за відповідний місяць, означає, що має існувати обов`язкова складова обчислення компенсації - невиплачений грошовий дохід, який може бути або нарахований, або який можна нарахувати, зокрема, і на підставі судового рішення.
Отже, основною умовою для виплати громадянину передбаченої ст.46 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", ст.2 Закону України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати» та Порядком є порушення встановлених строків виплати нарахованих доходів (у тому числі пенсії). Водночас компенсація за порушення строків виплати такого доходу проводиться незалежно від порядку і підстав його нарахування: самим підприємством, установою чи організацією добровільно чи на виконання судового рішення.
Згідно з висновками Верховного Суду в подібній категорії справ у постанові від 02.04.2024 у справі №560/8194/20 Судова палата вказує, що умовами для виплати суми компенсації у справі, є порушення встановлених строків виплати нарахованих доходів - пенсії та нарахування доходів (у тому числі, за рішенням суду). А виплата компенсації втрати частини доходів повинна здійснюватися у тому ж місяці, в якому здійснюється виплата заборгованості. При цьому норми Закону № 2050-ІІІ і Порядку № 159 не покладають на особу, якій несвоєчасно виплатили компенсацію втрати частини доходів, обов`язку додатково звертатися до органу Пенсійного фонду України за виплатою такої компенсації.
Врахувавши зазначене, Судова палата відступила від висновків, викладених у постановах Верховного Суду від 09.06.2021,17.11.2021, 27.07.2022, 11.05.2023 (справи №№240/186/20, 460/4188/20, 460/783/20, 460/786/20 відповідно) про застосування строків звернення до суду з адміністративним позовом у правовідносинах щодо компенсації громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їхньої виплати відповідно до Закону № 2050-ІІІта сформулювати такі висновки:
а) у спорах цієї категорії справ суди повинні застосовувати шестимісячний строк звернення до суду з позовом, визначений частиною першою статті 122 КАС України, який обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів;
б) нарахування і виплата компенсації втрати частини доходів у випадку порушення строку їх виплати зокрема і пенсії, проводиться у чітко визначений Законом № 2050-ІІІ строк - у тому ж місяці, в якому здійснюється виплата заборгованості за відповідний місяць. Тому особі, права якої порушені невиконанням обов`язку нарахувати і виплатити компенсацію втрати частини доходів у випадку порушення строків їх виплати, достовірно відомо про час та розмір виплаченої заборгованості. При цьому така особа має реальну, об`єктивну можливість виявити належну зацікавленість та вчинити активні дії з метою отримання інформації про розмір належної до виплати компенсації, порядок її нарахування і підстави виплати/невиплати;
в) з першого дня наступного місяця після отримання заборгованості з виплати пенсії за попередні періоди особа вважається такою, що повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи законних інтересів і з цього дня починається перебіг шестимісячного строку звернення з позовом до суду. Звернення до суду з позовом про нарахування і виплату компенсації втрати частини доходів після закінчення цього строку є підставою, передбаченою пунктом 8 частини першої статті 240, для залишення позовної заяви без розгляду;
г) отримання листа від територіального органу Пенсійного фонду України у відповідь на заяву не змінює час, з якого така особа повинна була дізнатись про порушення своїх прав, а свідчить про час, коли особа почала вчиняти активні дії щодо реалізації свого права на отримання компенсації у позасудовому чи судовому порядку. Відповідно з вказаної дати не може розпочинатись відлік строку звернення з позовом до суду.
Оскільки для позивачок виплата боргу відповідачем на виконання рішення суду в справі №580/5888/22 є одноразовою виплатою для спадкоємцям, що виникла на підставі рішення суду, не є саме їх пенсією, відповідач не мав обов`язку, виконуючи таке рішення, нарахувати та виплатити їм суми компенсації втрати доходів. Право на таку компенсацію мало виникнути в їх батька при виплаті. Оскільки за його життя виплати пенсії не відбулося, відповідні суми компенсації не нараховані, право на нарахування її в позивачок не виникло. Отже позов не обґрунтований та не підлягає задоволенню.
Зважаючи на результат вирішеного спору, відсутні підстави для розподілу судових витрат, відповідно до ст.ст.132-139КАС України.
Керуючись ст.ст.2-20, 72-78, 132-139, 242-245, 255, 295 КАС України, суд

ВИРІШИВ:

1. Відмовити повністю у задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_1 ) та ОСОБА_2 ( АДРЕСА_2 ; РНОКПП НОМЕР_2 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області (18000, м.Черкаси, вул.Смілянська. буд.23; код ЄДРПОУ 21366538) про:
визнання неправомірною бездіяльність щодо не нарахування і невиплати їм компенсації втрати частини доходів (пенсії) у зв`язку з порушенням строків їх виплати;
стягнення компенсації втрати частини доходів у розмірі 105347,85 грн порівно.
2. Судові витрати розподілу не підлягають.
3. Копію рішення направити учасникам справи.
4. Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. Апеляційна скарга може бути подана до Шостого апеляційного адміністративного суду через Черкаський окружний адміністративний суд протягом тридцяти днів з дня складення повного його тексту.

Суддя 	Анжеліка БАБИЧ