Справа № 344/13846/24 
Провадження № 22-ц/4808/69/26 
Головуючий у 1 інстанції Пастернак І. А. 
Суддя-доповідач Томин 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
14 січня 2026 року м. Івано-Франківськ
Івано-Франківський апеляційний суд в складі:
головуючої   Томин О.О.
суддів:   Девляшевського В.А., Луганської В.М.,
за участю секретаря Кузнєцов В.В.
розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 – адвоката Ванкевича Андрія Віталійовича на рішення Івано-Франківського міського суду від 30 вересня 2025 року, ухвалене в складі судді Пастернак І.А. в м. Івано-Франківську, повний текст якого складено 09 жовтня 2025 року, у справі за позовом ОСОБА_1 до Обслуговуючого кооперативу «ЖБК «Спілка забудівників 28» про визнання майнових прав,
в с т а н о в и в:
У липні 2024 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Обслуговуючого кооперативу «ЖБК «Спілка забудівників 28» про визнання майнових прав.
В обґрунтування вимог позову зазначив, що 24 травня 2022 року між сторонами було укладено Договір про цільовий внесок у діяльність № ЖРК/18/10.
Предметом вказаного договору визначено обов`язок відповідача за рахунок цільового внеску позивача здійснити будівництво та передати у власність останнього об`єкт нерухомості, а саме квартиру на третьому поверсі за будівельним номером АДРЕСА_1 .
Розмір цільового внеску визначений та погоджений сторонами Договору і становить 1 079 785 грн.
Зазначена сума була сплачена позивачем у повному обсязі, що підтверджується квитанцією до прибуткового касового ордера № 1 від 24 травня 2022 року, виданою відповідачем.
Відтак, свої зобов`язання за Договором позивач виконав належним чином.
Згодом, відповідно до п.п. 3 п. 2.6 Договору ОК «ЖБК «Спілка забудівників 28» було надано позивачу згоду на уступку (відступлення) права членства та своїх зобов`язань на користь третьої особи без сплати винагороди, що свідчить про те, що договір був укладений та виконаний зі сторони позивача і виконувався відповідачем.
Відповідно до п.п. 1 та 2 п. 2.1 Договору ОК «ЖБК «Спілка забудівників 28» узяв на себе зобов`язання збудувати, здати в експлуатацію та передати позивачу об`єкт будівництва у передбачений Договором термін.
Кінцевий термін здачі об`єкта будівництва в експлуатацію мав відбутися у IV кварталі 2023 року (п. 1.7 Договору). Інші терміни здійснення будівництва і здачі об`єкта будівництва в експлуатацію сторонами не погоджувалися.
Позивач вважає, що його права як добросовісного інвестора порушені, оскільки він вчасно не отримав те, на що розраховував, укладаючи Договір з відповідачем.
На момент звернення до суду з цією позовною заявою об`єкт будівництва у передбачений Договором строк позивачу не переданий.
Відповіді на звернення щодо отримання інформації про об`єкт будівництва та можливості скористатися правом на відступлення прав за Договором позивач від ОК «ЖБК «Спілка забудівників 28» він не отримав, у зв`язку з чим у нього відсутня впевненість у тому, що жодна інша особа не може претендувати на об`єкт інвестування.
Вважає, що наведені факти свідчать про небажання відповідача виконувати свої зобов`язання за укладеним договором та породжують сумніви щодо справжніх намірів завершення об`єкта будівництва і передання його замовнику.
Позивачем повністю сплачено вартість проінвестованої ним квартири. Натомість, Обслуговуючий кооператив «ЖБК «Спілка забудівників 28» своїх зобов`язань щодо введення будинку в експлуатацію та передання йому квартири у встановлені договором строки не виконав, що перешкоджає позивачу зареєструвати право власності на квартиру та, як наслідок, розпоряджатися нею.
Просив суд визнати за ним майнові права на об`єкт будівництва за будівельною адресою: АДРЕСА_2 , з наступними характеристиками: квартира будівельний АДРЕСА_3 , кількість кімнат – 1, загальною площею 49,4 кв.м, що розташована на 3 поверсі, 1 під`їзд, згідно Договору № ЖРК/18/10 про цільовий внесок у діяльність від 24 травня 2022 року.
Рішенням Івано-Франківського міського суду від 30 вересня 2025 року в задоволенні позову відмовлено.
Не погоджуючись із вказаним рішенням представник позивача – адвокат Ванкевич А.В. подав апеляційну скаргу. Вважає таке рішення незаконним та необґрунтованим, ухваленим з порушенням норм матеріального та процесуального права.
Зазначає, що ухвалою Івано-Франківського міського суду від 07 серпня 2024 року відкрито провадження у справі та встановлено відповідачу п`ятнадцятиденний строк з дня отримання ухвали для подання відзиву. Однак відзив із долученими до нього документами подано відповідачем через систему «Електронний суд» лише 15 жовтня 2024 року, тобто з пропуском установленого судом строку. У відзиві відповідач просив поновити строк для його подання та приєднати долучені документи до матеріалів справи, однак не обґрунтував поважність причин пропуску такого строку та не надав підтверджуючих документів. Незважаючи на це, суд першої інстанції без прийняття відповідного рішення щодо поновлення строку приєднав відзив відповідача з долученими документами до матеріалів справи та надалі послався на них при ухваленні рішення.
Відтак, із порушенням процесуальних норм судом першої інстанції долучено та використано як доказ Звіт з надання впевненості незалежного аудитора, здійснений 28 травня 2024 року ТОВ «Аудиторська компанія «Альфа-аудит ЛТД», який було подано до суду лише 15 жовтня 2024 року.
Також зі Звіту, на думку апелянта, вбачається, що він не є аудитом або оглядом історичної фінансової інформації, не має обов`язкового чи преюдиціального характеру та не може бути належним і вірогідним доказом, на підставі якого можуть встановлюватися обставини щодо наявності або відсутності розрахунків, зокрема щодо несплати коштів, оскільки звіт не є первинним документом бухгалтерського чи фінансового обліку та не носить обов`язкового характеру відповідно до Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» та Положення про ведення касових операцій.
Вважає, що суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про невиконання умов Договору зі сторони апелянта, не врахувавши пояснення представників сторін, досліджені письмові докази та показання свідків.
Зазначає, що при укладенні 24 травня 2022 року договору між сторонами було досягнуто згоди щодо всіх його істотних умов, зокрема визначено об`єкт будівництва — квартиру, погоджено розмір цільового внеску, договір підписано сторонами та сплачено кошти, що і є моментом його укладення. Факт укладення договору та його виконання зі сторони апелянта шляхом сплати коштів підтверджено показаннями свідків ОСОБА_2 , ОСОБА_3 та ОСОБА_4 .
Свідок ОСОБА_5 , який є також керівником відповідача, підтвердив факт укладення договору, зокрема його підписання без примусу, підписання ним документа про надходження коштів, а також письмової згоди на відступлення прав за договором. Крім того, він повідомив, що за аналогічними договорами з іншими фізичними особами присутні готівкові розрахунки, на підтвердження внесення готівкових коштів видавалися квитанції до прибуткового касового ордера, що, на думку апелянта, спростовує відомості, викладені у Звіті незалежного аудитора.
Зазначає, що жодних інших заяв чи документів від нього, у тому числі щодо членства в кооперативі або сплати будь-яких додаткових внесків, керівником відповідача не вимагалося, відповідні вимоги не надходили до нього і в письмовій формі з моменту укладення договору.
Апелянтом було сплачено кошти, на підтвердження чого ОК «ЖБК «Спілка забудівників 28» видано квитанцію до прибуткового касового ордера № 1 від 24 травня 2022 року, яка містить печатку підприємства та підпис керівника. Відповідач надалі вчинив активні дії, зокрема надав згоду на уступку (відступлення) прав за договором.
Оцінюючи зазначену квитанцію як доказ, суд першої інстанції, на думку апелянта, неправильно застосував норми права, оскільки Положення про ведення касових операцій не містить вимог щодо обов`язкового підписання квитанції касиром; керівник відповідача підтвердив факт її підписання; квитанція відповідає формі та змісту, визначеним Положенням. Кошти були сплачені готівкою, а щодо можливого перевищення готівкових розрахунків апелянт не несе відповідальності за дотримання цих норм, оскільки такий обов`язок покладено на відповідача як суб`єкта господарювання.
Вказує, що з дати укладення договору до дати звернення до суду будь-які заперечення щодо виконання умов договору від ОК «ЖБК «Спілка забудівників 28» на адресу апелянта не надходили. Натомість засновники та представники відповідача при зустрічах і телефонних розмовах підтверджували свої зобов`язання за договором, про що зазначали і допитані у справі свідки.
Також представник апелянта посилається на неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права, зокрема положень Цивільного кодексу України щодо обов`язковості договору, презумпції правомірності правочину та принципу добросовісності, а також на правові висновки Верховного Суду і положення Закону України «Про захист прав споживачів».
Стверджує, що апелянт повністю сплатив вартість пайового внеску за квартиру, тоді як відповідач відмовляється виконувати свої зобов`язання за договором, фактично оспорюючи його право на проінвестований об`єкт.
Просить рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове, яким задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.
Представник ОК «ЖБК «Спілка забудівників 28» подав відзив на апеляційну скаргу. Зазначає, що апеляційна скарга є безпідставною, а рішення суду першої інстанції – законним та обґрунтованим, оскільки апелянтом не доведено факту передачі грошових коштів та належного виконання умов договору.
Вказує, що укладення договору було безпосередньо пов`язане з передачею цільового внеску, однак грошові кошти апелянтом фактично не передавалися.
Зазначає, що квитанція до прибуткового касового ордера, на яку посилається апелянт, не є належним, допустимим та достовірним доказом сплати коштів, оскільки умовами договору передбачено перерахування коштів на поточний рахунок відповідача. Крім того, вказана квитанція не відповідає вимогам Положення про ведення касових операцій, не містить підпису касира та не підтверджує фактичного внесення готівкових коштів, а внесення готівки у сумі, що перевищує встановлені законодавством обмеження, суперечить вимогам закону.
Також зазначає, що апелянт у судовому засіданні підтвердив, що особисто грошові кошти не передавав, а нібито передав їх через інших осіб без укладення договору доручення або оформлення довіреності. Допитані у справі за ініціативою апелянта свідки не підтвердили факту передачі грошових коштів відповідачу.
Посилається на Звіт з надання впевненості незалежного аудитора від 28 травня 2024 року, відповідно до якого у спірний період відповідач не здійснював жодних готівкових операцій, а у бухгалтерському обліку відсутні записи щодо будь-яких розрахунків з апелянтом.
Зазначає, що допитаний як свідок голова Правління ОК «ЖБК «Спілка забудівників 28» заперечив факт отримання грошових коштів від апелянта, при цьому останній підтвердив, що грошові кошти особисто не передавав. Тому відповідач посилається на положення статті 82 ЦПК України, відповідно до яких визнані сторонами обставини не підлягають доказуванню.
Звертає увагу на те, що спірний договір є реальним та відповідно до його умов набирає чинності лише після підписання і передачі цільового внеску. А оскільки кошти фактично не передавалися, договір є неукладеним. Крім того, ОСОБА_1 не є членом або асоційованим членом Кооперативу, не подавав письмову заяву про вступ, не вносив пайовий внесок, що, на думку відповідача, унеможливлює укладення такого договору та суперечить статуту Кооперативу.
Заперечуючи доводи апеляційної скарги щодо пропуску строку на подання відзиву, зазначає, що копію ухвали суду та позовної заяви з додатками поштою не отримував, а про наявність справи дізнався з офіційного сайту «Судова влада України». Доступ до матеріалів справи в електронному вигляді відповідач отримав 01 жовтня 2024 року, у зв`язку з чим 5-денний строк для подання відзиву спливав 16 жовтня 2024 року, тоді як відзив подано 15 жовтня 2024 року, тобто в межах установленого процесуального строку.
Просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а оскаржуване рішення суду першої інстанції – без змін.
В судовому засіданні апеляційного суду представник апелянта – адвокат Ванкевич А.В. в залі суду доводи та вимоги апеляційної скарги підтримав.
Представники ОК «ЖБК «Спілка забудівників 28» – адвокат Вінтоняк Н.М. (в залі суду) та Коваленко Я.О. (поза межами приміщення суду) заперечили щодо задоволення апеляційної скарги, просили рішення суду першої інстанції залишити без змін.
Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представника апелянта, заперечення представників відповідача, дослідивши матеріали справи, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення, зважаючи на таке.
Відповідно до частини першої статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Відповідно до ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Рішення суду першої інстанції зазначеним вимогам відповідає.
Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом, 24 травня 2022 року між Обслуговуючим кооперативом «ЖБК «Спілка забудівників 28» як Виконавцем та ОСОБА_1 як Замовником було підписано Договір № ЖРК/18/10 про цільовий внесок у діяльність (т. 1, а.с. 20).
Предметом Договору визначено обов`язок Виконавця за рахунок цільового внеску Замовника здійснити будівництво і передати Замовнику обумовлений цим Договором об`єкт, а Замовник за цим Договором на підставі повного визнання ним Статуту кооперативу зобов`язується забезпечити вчасне внесення цільового внеску, цим самим забезпечивши відповідне фінансове забезпечення об`єкту будівництва, та прийняти об`єкт у свою власність на виконання Статутних вимог кооперативу, умов цього Договору та для задоволення потреб у житлі (п. 1.1 Договору).
Цільовий внесок визначений у грошовому виразі, розмір якого становить 1 079 785,00 гривень. Його сплата Виконавцю здійснюється Замовником шляхом перерахування коштів на поточний рахунок в порядку та на умовах, визначених цим Договором. Мета – задоволення соціальних потреб асоційованого члена Кооперативу (п.п. 1.2, 1.3, 1.4 Договору).
У пункті 1.5 Договору визначено, що з моменту здійснення першого платежу права володіння та розпорядження об`єктом переходять до Замовника, а володіння та розпорядження цільовим внеском переходить до Виконавця.
За Замовником закріплений наступний об`єкт – будівельна адреса: АДРЕСА_2 , з наступними характеристиками: квартира, будівельний номер АДРЕСА_3 , кількість кімнат 1, загальна площа, 49,4 кв.м., поверх 3, під`їзд 1 (п. 1.6 Договору). Кінцевий термін здачі об`єкту в експлуатацію – IV квартал 2023 року (п. 1.7 Договору).
Відповідно до п. 4.1 цей Договір вступає в силу з моменту його підписання та моменту передачі цільового внеску до кооперативу і діє до повного виконання сторонами своїх зобов`язань за цим Договором відповідно до Статуту Кооперативу або до моменту припинення (розірвання) цього Договору за ініціативною сторін.
Згідно наданої позивачем копії квитанції до прибуткового касового ордера № 1 від 24 травня 2022 року ОК «ЖБК «Спілка забудівників 28» прийняв від ОСОБА_1 на підставі Договору ЖРК/18/10 від 24.05.2022 грошові кошти у сумі 1 079 785,00 гривень. Вказана квитанція містить печатку підприємства та підпис без зазначення даних особи, яка його здійснила. В графі «Головний бухгалтер» підпис відсутній (т. 1, а.с. 23).
Оригінал квитанції до прибуткового касового ордера суду для огляду стороною позивача не надавався.
Головою правління ОК «ЖБК «Спілка забудівників 28» відповідно до умов пп. 3) п. 2.6 Договору №ЖРК/18/10 від 24.05.2002 надано ОСОБА_1 згоду на уступку (відступлення) права членства та своїх зобов`язань за Договором № ЖРК/18/10 від 24.05.2002 на користь третьої особи без сплати винагороди (т. 1, а.с. 24).
Відповідно до п.п. 1.1, 1.2, 2.1, 2.2 Статуту Обслуговуючого кооперативу «ЖБК «Спілка забудівників 28» Кооператив є юридичною особою, утвореною шляхом об`єднання на добровільних засадах фізичних та/або юридичних осіб на підставі рішення Установчих зборів. Відповідно до завдань та характеру діяльності Кооператив за типом є обслуговуючим, за напрямком діяльності – житлово-будівельним. Метою створення Кооперативу є задоволення економічних, соціальних, житлових та інших потреб членів та асоційованих членів кооперативу (та членів їх сімей), на основі поєднання їх пайових внесків, особистих та колективних інтересів для участі в організації будівництва та/чи реконструкції житлових будинків (будинку) та подальшої їх (його) експлуатації, поділу між ними ризиків і втрат, розвитку їх самоорганізації, самоврядування та самоконтролю. Предметом діяльності Кооперативу є обслуговування та експлуатація багатоквартирних будинків житлових та нежитлових приміщень членів кооперативу і членів їх сімей за необхідності попередньо шляхом організації будівництва та будівництва багатоквартирних будинків, облаштуванням зовнішніх, внутрішніх інженерних мереж та споруд багатоквартирних будинків за власні та інші залучені кошти, а також наступна експлуатація та управління будинком після введення багатоквартирних будинків в експлуатацію відповідно до законодавства України.
Кооператив для забезпечення його поточної діяльності має право від свого імені укладати договори, угоди та здійснювати інші, не заборонені законодавством України, правочини, в тому числі пов`язані з будівництвом, реконструкцією, експлуатацією і ремонтом багатоквартирних будинків, зовнішніх, внутрішніх інженерних мереж та споруд і надвірних будівель, утриманням прибудинкових територій, а також інші договори, відповідно до цілей його діяльності, передбачені Статутом Кооперативу (п. 3.6 Статуту).
Умови і порядок вступу до Кооперативу, виходу чи виключення з нього, зокрема і асоційованих членів, визначено у розділі 5 Статуту (п.п. 5.3, 5.5).
Згідно п. 12.7.7 Статуту до компетенції Голови правління належить: здійснювати операції, підписувати фінансові документи, договори від імені Кооперативу (у випадках передбачених цим Статутом, після одержання відповідного письмового дозволу або рішення Загальних зборів членів Кооперативу) (т. 1, а.с. 53-60).
Згідно Звіту з надання впевненості незалежного аудитора № 27 від 28.05.2024, складеного ТОВ «Аудиторська компанія «Альфа-аудит ЛТД» за результатами аудиторської перевірки щодо організації та здійснення грошових розрахунків Обслуговуючого кооперативу «ЖБК «Спілка забудівників 28» за період 01.01.2022 по 31.12.2023 та наявності розрахунків із фізичною особою ОСОБА_1 , в результаті перевірки на основі виконаних процедур та отриманих доказів аудитор вважає, що отримав достатню впевненість стосовно організації грошових розрахунків Обслуговуючого кооперативу «ЖБК «Спілка забудівників 28», щодо здійснення чи не здійснення у перевіреному періоді грошових розрахунків між фізичною особою ОСОБА_1 як учасником чи пайовиком Кооперативу та Кооперативом, а також щодо стану розрахунків із фізичною особою ОСОБА_1 протягом перевіреного періоду.
За результатами аудиторської перевірки Обслуговуючого кооперативу «ЖБК «Спілка забудівників 28» встановлено, що грошові розрахунки Кооператив протягом періоду із 01.01.2022 по 31.12.2023 проводив виключно із використанням рахунку бухгалтерського обліку 311 «Поточні рахунки в банках в національній валюті».
Операцій із грошових розрахунків через касу Кооперативу у перевіреному періоді за даними бухгалтерського обліку Обслуговуючого кооперативу «ЖБК «Спілка забудівників 28» не виявлено. Рахунок бухгалтерського обліку 30 «Каса» відсутній у плані рахунків бухгалтерського обліку Кооперативу у перевіреному періоді з 01.01.2022 по 31.12.2023.
Інші рахунки бухгалтерського обліку грошових розрахунків, крім рахунку бухгалтерського обліку 311 «Поточні рахунки в банках в національній валюті», Кооперативом у перевіреному періоді із 01.01.2022 по 31.12.2023 не використовувались.
У бухгалтерському обліку Обслуговуючого кооперативу «ЖБК «Спілка забудівників 28» не виявлено жодних записів щодо ймовірних розрахунків між Кооперативом та фізичною особою ОСОБА_1 як учасником чи пайовиком Кооперативу (т. 1, а.с. 61-62).
Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що позивачем не надано належних доказів здійснення оплати за Договором №ЖРК/18/10 про цільовий внесок у діяльність від 24 травня 2022 року на поточний рахунок Обслуговуючого кооперативу «ЖБК «Спілка забудівників 28» відповідно до його умов. А за відсутності доказів оплати саме Кооперативу як Виконавцю Договір № ЖРК/18/10 про цільовий внесок у діяльність від 24 травня 2022 року, укладений між Обслуговуючим кооперативом «ЖБК «Спілка забудівників 28» та ОСОБА_1 , слід вважати таким, що не відбувся (не набрав чинності). Тому у відповідача не виникає перед позивачем жодних зобов`язань за Договором відповідно до ст. 509 ЦК України, зокрема таких як зобов`язання збудувати, здати в експлуатацію та передати позивачу об`єкт будівництва у передбачений договором термін та строк, а у позивача, в свою чергу, не виникає майнових прав на об`єкт будівництва (квартиру).
Апеляційний суд погоджується із такими висновками, з огляду на наступне.
За положенням ст. 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.
Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.
У постанові Верховного Суду від 19 жовтня 2021 року в справі № 628/1475/19 (провадження № 61-7554св21) зазначено, що «правом на звернення до суду за захистом наділена особа у разі порушення, невизнання або оспорювання її прав, свобод та інтересів, а тому суд повинен установити, чи були порушені або невизнані права, свободи чи інтереси особи, яка звернулася до суду за їх захистом, і залежно від установленого вирішити питання про задоволення позовних вимог або про відмову в їх задоволенні».
Частиною 1 статті 76 ЦПК України передбачено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
Згідно з ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування.
Згідно з ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).
Статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод визнається право на доступ до правосуддя, а статтею 13 Конвенції (право на ефективний засіб юридичного захисту) передбачено, що кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний спосіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження. При цьому під ефективним способом слід розуміти такий, що призводить до потрібних результатів, наслідків, дає найбільший ефект.
Відповідно до статті 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Примусове відчуження об`єктів права приватної власності може бути здійснене лише як виняток з мотивів суспільної необхідності, на підставі і в порядку, встановлених законом, та за умови попереднього і повного відшкодування їх вартості.
За змістом ст.ст. 11, 204 ЦК України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є в т.ч. договори та інші правочини. Правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.
Відповідно до ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів.
Згідно вимог ч. 1 ст. 202 ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.
Згідно із частиною першою статті 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникає, зокрема, з договорів та інших правочинів, має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості.
Відповідно до статті 525 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.
Згідно із частиною першою статті 526, 527 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов`язання чи звичаїв ділового обороту.
Відповідно до статті 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.
За положеннями статті 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).
Також, відповідно до положень ст.ст. 627, 628 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.
Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Сторони мають право укласти договір, в якому містяться елементи різних договорів (змішаний договір). До відносин сторін у змішаному договорі застосовуються у відповідних частинах положення актів цивільного законодавства про договори, елементи яких містяться у змішаному договорі, якщо інше не встановлено договором або не випливає із суті змішаного договору.
Згідно з ч. 2 ст. 640 ЦК України якщо відповідно до акта цивільного законодавства для укладення договору необхідні також передання майна або вчинення іншої дії, договір є укладеним з моменту передання відповідного майна або вчинення певної дії.
Правові, організаційні, економічні та соціальні основи функціонування кооперації в Україні визначають ЦК України та Закон України «Про кооперацію».
Так, кооператив – це юридична особа, утворена фізичними та/або юридичними особами, які добровільно об`єдналися на основі членства для ведення спільної господарської та іншої діяльності з метою задоволення своїх економічних, соціальних та інших потреб на засадах самоврядування (стаття 2 Закону України «Про кооперацію»).
Відповідно до статті 11 Закону України «Про кооперацію» вступ до кооперативу здійснюється на підставі письмової заяви. Особа, яка подала заяву про вступ до кооперативу, вносить вступний внесок і пай у порядку та розмірах, визначених його статутом. Рішення правління чи голови кооперативу про прийняття до кооперативу підлягає затвердженню загальними зборами його членів. Порядок прийняття такого рішення та його затвердження визначається статутом кооперативу.
Статтею 384 ЦК України, положення якої кореспондують статті 19-1 Закону України «Про кооперацію», передбачено, що будинок, споруджений або придбаний житлово-будівельним (житловим) кооперативом, є його власністю. Член житлово-будівельного (житлового) кооперативу має право володіння і користування, а за згодою кооперативу - і розпоряджання квартирою, яку він займає в будинку кооперативу, якщо він не викупив її. У разі викупу квартири член житлово-будівельного (житлового) кооперативу стає її власником.
У разі викупу квартири, дачі, гаража, іншої будівлі, споруди або приміщення у кооперативу, право власності на таке майно у члена кооперативу виникає з моменту державної реєстрації цього права відповідно до закону (частина друга статті 19-1 Закону України «Про кооперацію»).
Стаття 190 ЦК України визначає майно особливим об`єктом, яким вважаються окрема річ, сукупність речей, а також майнові права та обов`язки. Окремо вказано, що майнові права є неспоживчою річчю та визнаються речовими правами.
Майнове право - це обмежене речове право, за яким власник цього права наділений деякими, але не всіма правами власника майна, і яке свідчить про правомочність його власника отримати право власності на нерухоме майно або інше речове право на певне майно в майбутньому.
Право власності на новостворене нерухоме майно (житлові будинки, будівлі, споруди тощо) виникає з моменту завершення будівництва (створення майна). Якщо договором або законом передбачено прийняття нерухомого майна до експлуатації, право власності виникає з моменту його прийняття до експлуатації. Якщо право власності на нерухоме майно відповідно до закону підлягає державній реєстрації, право власності виникає з моменту державної реєстрації (частина друга статті 331 ЦК України).
Отже, майнове право, яке можна визначити як «право очікування», є складовою частиною майна як об`єкта цивільних прав. Майнове право це обмежене речове право, за яким власник цього права наділений певними, але не всіма правами власника майна, та яке засвідчує правомочність його власника отримати право власності на нерухоме майно чи інше речове право на відповідне майно в майбутньому.
Позивач, пред`являючи позов про визнання за ним майнових прав на об`єкт будівництва згідно Договору №ЖРК/18/10 про цільовий внесок у діяльність від 24 травня 2022 року, посилався на те, що умови вказаного Договору ним виконано, цільовий внесок визначений сторонами в розмірі 1 079 785,00 грн, сплачено у повному обсязі.
Разом з тим, умовами укладеного між сторонами Договору (п. 1.4) визначено, що сплата цільового внеску Виконавцю Замовником відбувається шляхом перерахування коштів на поточний рахунок в порядку та на умовах, визначених даним Договором.
Позивачем не надано доказів здійснення оплати за Договором №ЖРК/18/10 про цільовий внесок у діяльність від 24 травня 2022 року на поточний рахунок Обслуговуючого кооперативу «ЖБК «Спілка забудівників 28». Натомість на підтвердження виконання зобов`язань за цим договором ним надано копію квитанції до прибуткового касового ордера №1 від 24 травня 2022 року, згідно якої Обслуговуючий кооператив «ЖБК «Спілка забудівників 28» прийняв від ОСОБА_1 на підставі Договору ЖРК/18/10 від 24.05.2022 грошові кошти у сумі 1 079 785,00 гривень. Вказана квитанція містить печатку підприємства та підпис без зазначення даних особи, яка його здійснила. В графі «Головний бухгалтер» підпис відсутній (т. 1, а.с. 23).
Оригінал квитанції до прибуткового касового ордера суду для огляду стороною позивача не надавався.
Даючи оцінку зазначеному доказу, суд першої інстанції правильно виходив із положень чинного законодавства що регулює порядок здійснення розрахунків в Україні, зокрема Положення «Про ведення касових операцій у національній валюті в Україні», затвердженого постановою Правління Національного банку України від 29 грудня 2017 року № 148.
Так, відповідно до підпункту 10 пункту 3 Положення касовий ордер – це первинний документ (прибутковий або видатковий касовий ордер), що застосовується для оформлення надходжень (видачі) готівки з каси.
Пунктом 25 розділу ІІІ Положення визначено, що приймання готівки в касу проводиться за прибутковим касовим ордером (додаток 2), підписаним головним бухгалтером або особою, уповноваженою керівником установи/підприємства. До прибуткових касових ордерів можуть додаватися документи, які є підставою для їх складання.
Про приймання установами/підприємствами готівки в касу за прибутковими касовими ордерами видається квитанція (що є відривною частиною прибуткового касового ордера), підписана головним бухгалтером або особою, уповноваженою керівником, підпис яких може бути засвідчений відбитком печатки цієї/цього установи/підприємства. Використання печатки установою/підприємством не є обов`язковим.
Розділ ІІ Положення встановлює вимоги до організації готівкових розрахунків, та визначає, що суб`єкти господарювання, які відкрили рахунки в банках і зберігають на цих рахунках свої кошти, здійснюють розрахунки за своїми грошовими зобов`язаннями, що виникають у господарських відносинах, у безготівковій формі, а також у готівковій формі з дотриманням обмежень та в порядку, установленому законодавством України (пункт 4).
Суб`єкти господарювання здійснюють розрахунки готівкою між собою і з фізичними особами через касу як коштами, одержаними як готівкова виручка, так і коштами, одержаними у надавачів платіжних послуг. Такі розрахунки проводяться також шляхом внесення готівки до надавачів платіжних послуг для подальшого переказу коштів на рахунки суб`єктів господарювання (пункт 5).
Суб`єкти господарювання мають право здійснювати розрахунки готівкою протягом одного дня за одним або кількома платіжними документами з фізичними особами - у розмірі до 50000 (п`ятдесяти тисяч) гривень включно (підпункт 2 пункту 6).
Суд першої інстанції правильно зазначив, що згідно Положення про ведення касових операцій у національній валюті в Україні бланку прибуткового касового ордера типової форми № КО-1 відривна частина цього документу повинна містити підпис касира та головного бухгалтера. Однак, надана позивачем квитанція до прибуткового касового ордера не містить підпису головного бухгалтера, що є порушенням вимог Положення № 148 щодо обов`язкових реквізитів цього первинного облікового документа та ставить під сумнів достовірність квитанції до прибуткового касового ордера №1 від 24 травня 2022 року про прийняття ЖБК «Спілка забудівників 28» від  ОСОБА_1 за Договором № ЖРК/18/10 про цільовий внесок у діяльність від 24 травня 2022 року грошових коштів у сумі 1 079 785,00 грн.
Суд також обґрунтовано зазначив, що відповідно до п.п. 6, 7 розділу ІI Положення суб`єкти господарювання мають право здійснювати розрахунки готівкою протягом одного дня за одним або кількома платіжними документами з фізичними особами – у розмірі до 50000 гривень включно. Платежі понад установлені граничні суми проводяться через надавачів платіжних послуг шляхом переказу коштів із рахунку на рахунок або внесення коштів до кас надавачів платіжних послуг для подальшого їх переказу на рахунки. Фізичні особи також мають право здійснювати розрахунки готівкою із суб`єктами господарювання протягом одного дня за одним або кількома платіжними документами – у розмірі до 50 000 гривень включно. Платежі на суму, що перевищує 50 000 гривень, проводяться через надавачів платіжних послуг шляхом переказу коштів із рахунку на рахунок або внесення коштів до кас надавачів платіжних послуг для подальшого їх переказу на рахунки.
А отже обмеження на готівкові розрахунки між фізичними особами та суб`єктами господарювання (протягом одного дня за одним або кількома платіжними документами у розмірі до 50 000,00 гривень включно) стосуються як юридичних, так і фізичних осіб і право обох сторін у визначеній сумі на готівкові розрахунки кореспондується із обов`язком обох сторін не перевищувати визначену суму при готівкових розрахунках.
Відтак, отримання ЖБК «Спілка забудівників 28» від фізичної особи ОСОБА_1 за Договором № ЖРК/18/10 від 24 травня 2022 року грошових коштів у сумі 1 079 785,00 грн за квитанцією до прибуткового касового ордера №1 від 24 травня 2022 року за один касовий день було б порушенням встановленого ліміту готівкових розрахунків.
За умовами укладеного між сторонами Договору № ЖРК/18/10 від 24 травня 2022 року сплата цільового внеску мала відбутися саме у безготівковій формі шляхом перерахування замовником коштів на поточний рахунок Кооперативу. І судом не встановлено обставин, за наявності яких можна дійти висновку, що позивач не міг внести цільовий внесок у відповідності до умов укладеного договору.
Як ствердив сам позивач, умови Договору сторонами було погоджено попередньо, зміни до Договору щодо умов оплати цільового внеску не вносилися.
Щодо доводів апеляційної скарги про те, що свідки ОСОБА_6 , ОСОБА_7 та ОСОБА_8 підтвердили факт укладення договору та його виконання ОСОБА_1 шляхом сплати коштів, то слід зазначити наступне.
Так, допитаний у судовому засіданні як свідок ОСОБА_1 пояснив, що весною 2022 року керівник його філіалу (ТОВ «Торгова група АРС Кераміка») в м. Івано-Франківську ОСОБА_9 запропонував йому вкласти кошти в будівельну компанію, яка будує на «Княгинин». ОСОБА_9 разом з директором ОСОБА_10 і юристом М. Гонтою поїхали в м. Івано-Франківськ для огляду об`єкту, познайомились із засновниками, подивились квартири, будівельну документацію. Надалі розповіли йому про проект, і ОСОБА_1 прийняв рішення вкласти кошти в житлові приміщення. ОСОБА_9 декілька разів приїжджав до них у м. Тернопіль, отримував кошти за умовами договорів. Кінцеву суму розрахунку за договором М. Гонта завіз в м. Івано-Франківськ та отримав квитанцію до ордеру. ОСОБА_1 особисто кошти не передавав. Не пам`ятає чи бачив пункт договору про порядок внесення коштів, однак зазначає, що коли він підписував договір квитанція про сплату коштів вже була. Не пам`ятає чи писав заяву на вступ у члени чи асоційовані члени Кооперативу та чи вносив пайовий внесок до Кооперативу. На кожне приміщення оформлювався окремий договір, у нього було приблизно 11 квартир. Загальна сума, яку було передано на виконання умов договору приблизно 50 тисяч доларів, остання сума - 3 000 000 грн, яка була передана ОСОБА_11 . Після підписання договорів в м. Івано-Франківську ОСОБА_1 привезли їх для підписання у м. Тернопіль.
Свідок ОСОБА_12 суду пояснив, що весною 2022 року за дорученням у відрядженні у м. Івано-Франківську разом із ОСОБА_13 та юристом ОСОБА_11 звернулись до забудівника, познайомились з головою Кооперативу Б. Костишиним, подивились макети, візуально оглянули будову, варіанти квартир, ознайомились з цінами. По приїзду представили інформацію та матеріали ОСОБА_1 та ОСОБА_14 . Через місяць було визначено варіанти квартир, які ОСОБА_1 має намір придбати. ОСОБА_7 та ОСОБА_8 мали укласти договори та оплатити фінальну різницю в коштах, вони отримали 3 000 000 грн та поїхали в м. Івано-Франківськ для оформлення договорів. В офісі зустрілись з ОСОБА_15 та їх юристом ОСОБА_16 , провели розрахунки по квадратних метрах. Кошти при ньому передавались лише раз - ОСОБА_8 передав 3 000 000 грн  ОСОБА_17 , який пішов в бухгалтерію, після чого віддав їм договори, підписані спілкою і ордери, які вони в м. Тернополі передали ОСОБА_18 та Кельнеру.
Свідок ОСОБА_19 суду пояснив, що весною 2022 році він разом з ОСОБА_12 , ОСОБА_9 , ОСОБА_20 неодноразово перебували у спілці забудівників по вул. Височана-Княгинин для ознайомлення з об`єктом будівництва з метою придбання нерухомості для учасників ТОВ «Торгова група АРС Кераміка». Йому було надано 3 000 000 грн, які ним передані ОСОБА_9 для сплати в касі Кооперативу. Кошти передавались ОСОБА_9 , оскільки він здійснював попередні оплати за договорами.
Відтак, жоден із допитаних у судовому засіданні свідків позивача не підтвердили безпосередню оплату ними коштів на рахунок Обслуговуючого кооперативу «ЖБК «Спілка забудівників 28».
Крім того, не підтверджені такі і поясненнями свідка ОСОБА_21 .
Так, свідок ОСОБА_21 , який є головою Правління ОК «ЖБК «Спілка забудівників 28», вказав, що з ОСОБА_1 особисто не знайомий, останній заяву на членство в Кооперативі не подавав, пайові внески не сплачував, грошові кошти ОСОБА_21 не передавав. Розрахунок в готівковій формі здійснюється тільки до 50 000 грн., якщо сума більша - в безготівковій. Договір він підписав зі свого боку та передав уповноваженим представникам для підписання ОСОБА_1 . Квитанція до прибуткового касового ордеру видана в той же день, що й договір, однак кошти в безготівковій формі на рахунок Кооперативу від ОСОБА_1 згідно умов Договору не поступали.
Тому посилання апелянта на те, що ОСОБА_21 підтвердив факт укладення договору, підписання ним відповідних документів, не свідчать про надходження коштів від позивача відповідно до вимог п. 1.4 цього Договору.
А твердження апелянта про те, що у випадку можливого перевищення готівкових розрахунків він не несе відповідальності за дотримання цих норм, оскільки такий обов`язок покладено на відповідача як суб`єкта господарювання, безпідставні. Колегія суддів зауважує, що позивач за характером своєї діяльності не міг бути необізнаним про правила розрахунків у готівковій та безготівковій формах та повинен був діяти добросовісно, не зловживаючи правом на готівкові розрахунки та, як результат, передбачити негативні насліди недотримання умов договору щодо сплати цільового внеску.
Відповідно до пункту 6 частини третьої статті 3, статей 11-14, 202, 509, 525, 526 ЦК України цивільні права та обов`язки, що виникають із договорів, повинні належно виконуватися; цивільні права здійснюються особою, а цивільні обов`язки виконуються у межах, встановлених договором або актами цивільного законодавства; особа, діючи у цивільних відносинах вільно, на власний ризик і розсуд, повинна діяти добросовісно, розумно, обачно, передбачаючи наслідки, не допускаються дії особи, що вчиняються з наміром завдати шкоди іншій особі, а також зловживання правом в інших формах.
Посилання в апеляційній скарзі на те, що відповідач після підписання договору через деякий час надав згоду на уступку (відступлення) права членства та своїх зобов`язань за Договором № ЖРК/18/10 від 24.05.2022, теж не може слугувати доказом належного виконання позивачем обов`язку по сплаті цільового внеску за вказаним договором, оскільки така письмова згода не містить дати (т. 1, а.с. 24). Крім того, з її змісту вбачається про надання згоди на уступку (відступлення) права членства в кооперативі. Однак, матеріали справи не містять доказів того, що позивач у відповідності до положень п. 5.3 Статуту Кооперативу подавав заяву про вступ до асоційованих членів Кооперативу, які внесли пайовий внесок. І позивач відсутність такої заяви не заперечував. А доводи про те, що відповідач жодних інших заяв чи документів від нього, у тому числі щодо членства в кооперативі або сплати будь-яких додаткових внесків, не вимагав, безпідставні. Такі умови визначені договором, ознайомлення з яким та підписання якого позивач не заперечував.
Щодо ж посилань апелянта на те, що суд першої інстанції без прийняття відповідного рішення щодо поновлення строку приєднав відзив відповідача із долученими документами до матеріалів справи, зокрема, Звіт з надання впевненості незалежного аудитора, здійснений 28 травня 2024 року ТОВ «Аудиторська компанія «Альфа-аудит ЛТД», який було подано до суду лише 15 жовтня 2024 року, і що такий Звіт не має обов`язкового чи преюдиціального характеру та не може бути належним і вірогідним доказом, на підставі якого можуть встановлюватися обставини щодо наявності або відсутності розрахунків, то такі теж не спростовують правильності висновків суду першої інстанції по суті спору.
Матеріали справи не містять доказів отримання відповідачем копії ухвали суду першої інстанції по відкриття провадження у справі. Доступ до матеріалів справи в електронному вигляді ОК «ЖБК «Спілка забудівників 28»отримав 01 жовтня 2024 року. Тому відзив подано із врахуванням цього строку.
Частинами 3, 4 ст. 83 ЦПК України передбачено, що відповідач, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, повинні подати суду докази разом з поданням відзиву або письмових пояснень третьої особи.
А отже прийняття судом першої інстанції з урахуванням наведених обставин вищезазначеного Звіту не суперечить вимогам нормам ЦПК.
При цьому колегія суддів зауважує, що звіт аудитора є одним із доказів у справі, якому суд дав належну правову оцінку у сукупності з іншими доказами. А сторона позивача не була позбавлена права подати свої заперечення та докази на спростування висновку аудитора.
З огляду на викладене, доводи апеляційної скарги не спростовують правильності рішення суду першої інстанції, не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права, а фактично зводяться до незгоди з таким.
Європейський суд з прав людини вказав, що пункт перший статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними залежно від характеру рішення. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо надання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки з огляду на конкретні обставини справи (Проніна проти України, № 63566/00, §23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).
Колегія суддів вважає, що суд першої інстанції належно дослідив і проаналізував надані письмові докази, визначив характер спірних правовідносин.
Відповідно до статті 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
З огляду на викладене, апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а оскаржуване рішення суду першої інстанції – без змін.
Оскільки рішення суду першої інстанції не змінюється та не скасовується, відсутні підстави для зміни розподілу судових витрат.
Керуючись ст.ст. 374, 375, 381-384, 389, 390 ЦПК України, суд
п о с т а н о в и в:
Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 – адвоката Ванкевича Андрія Віталійовича залишити без задоволення.
Рішення Івано-Франківського міського суду від 30 вересня 2025 року залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дня її ухвалення, може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту постанови.

Головуюча: О.О. Томин
Судді:        В.А. Девляшевський
В.М. Луганська

Повний текст постанови складено 23 січня 2026 року.