Справа № 130/2474/22
Провадження № 22-ц/801/2719/2025
Категорія: 
Головуючий у суді 1-ї інстанції Порощук П. П.
Доповідач:Панасюк О. С.

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 грудня 2025 року	Справа № 130/2474/22	м. Вінниця	

Вінницький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
головуючого Панасюка О. С. (суддя доповідач),
суддів Берегового О. Ю., Шемети Т. М.,
з участю секретаря судового засідання Куленко О. В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Жмеринського міськрайонного суду Вінницької області у складі судді Порощука П. П. від 24 жовтня 2025 року про відмову у задоволені заяви про перегляд за нововиявленими обставинами рішення суду від 27 березня 2023 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Енера Вінниця» про визнання права позивача, визнання недійсним та розірвання договору, стягнення матеріальної та моральної шкоди на підставі Закону України «Про захист прав споживачів»,

встановив:

У червні 2025 року ОСОБА_1 звернувся до суду першої інстанції із заявою про перегляд за нововиявленими обставинами рішення Жмеринського міськрайонного суду Вінницької області від 27 березня 2023 року. 
Заяву обґрунтував тим, що нововиявленою обставиною є договір постачання електричної енергії, укладений між сторонами 01 січня 2019 року, що містить відтиск печатки та підписи сторін на першій та останній сторінках. Датою виявлення цієї обставини вважав 11 червня 2025 року – день отримання відповіді від Товариства з обмеженою відповідальністю «Енера Вінниця» (далі – ТОВ «Енера Вінниця») на його запит від 15 травня 2025 року.
Ухвалою Жмеринського міськрайонного суду Вінницької області від 24 жовтня 2025 року у задоволенні заяви відмовлено.
Ухвала суду першої інстанції мотивована тим, що надані заявником докази не містять ознак нововиявлених обставин у розумінні статті 423 Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК України). Сам факт існування договірних відносин між ОСОБА_1 та ТОВ «Енера Вінниця» вже був предметом судового розгляду та був достеменно встановлений під час ухвалення рішення суду від 27 березня 2023 року.
В апеляційній скарзі ОСОБА_1 , посилаючись на порушення судом першої інстанції норм процесуального права, невідповідність висновків, викладених в ухвалі суду, обставинам справи, просив ухвалу Жмеринського міськрайонного суду Вінницької області від 24 жовтня 2025 року скасувати, справу направити до суду першої інстанції для продовження розгляду.
На обґрунтування доводів апеляційної скарги покликався на ті ж обставини, що й у заяві про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами.
Відзиву на апеляційну скаргу не надходило. 
Перевіривши законність і обґрунтованість ухвали суду в межах заявлених вимог та доводів апеляційної скарги апеляційний суд прийшов до висновку, що вона задоволенню не підлягає з огляду на таке.
Частиною першою статті 367 ЦПК України передбачено, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Встановлено, що 02 листопада 2022 року ОСОБА_1 звернувся до суду першої інстанції із позовом до ТОВ «Енера Вінниця» про визнання права позивача, визнання недійсним та розірвання договору, стягнення матеріальної та моральної шкоди на підставі Закону України «Про захист прав споживачів».
Рішенням Жмеринського міськрайонного суду Вінницької області від 27 березня 2023 року у позові відмовлено.
У червні 2025 року ОСОБА_1 подав заяву про перегляд за нововиявленими обставинами рішення Жмеринського міськрайонного суду Вінницької області від 27 березня 2023 року. 
Ухвалою Жмеринського міськрайонного суду Вінницької області від 24 жовтня 2025 року у задоволенні заяви відмовлено.
Відмовляючи у задоволенні заяви суд першої інстанції виходив з того, що надані заявником докази не містять ознак нововиявлених обставин у розумінні статті 423 ЦПК України. Сам факт існування договірних відносин між ОСОБА_1 та ТОВ «Енера Вінниця» вже був предметом судового розгляду та був достеменно встановлений під час ухвалення рішення суду від 27 березня 2023 року.
Апеляційний суд погоджується з таким висновком суду першої інстанції з огляду на таке.
Частиною першою статті 423 ЦПК України установлено, що рішення, постанова або ухвала суду, якими закінчено розгляд справи, що набрали законної сили, можуть бути переглянуті за нововиявленими або виключними обставинами.
Нововиявлені обставини – це юридичні факти, які мають істотне значення для розгляду справи та існували на час розгляду справи, але не були і не могли бути відомі заявнику, а також обставини, які виникли після набрання судовим рішенням законної сили та віднесені законом до нововиявлених обставин.
При вирішенні питання про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами суд має виходити з визначених частиною другою статті 423 ЦПК України підстав, перелік яких є вичерпним і розширеному тлумаченню не підлягає, та дотримання заявником умов, що містяться в статтях 424, 426 ЦПК України.
Підставами для перегляду судового рішення за нововиявленими обставинами є:
1) істотні для справи обставини, що не були встановлені судом та не були і не могли бути відомі особі, яка звертається із заявою, на час розгляду справи; 
2) встановлений вироком або ухвалою про закриття кримінального провадження та звільнення особи від кримінальної відповідальності, що набрали законної сили, факт надання завідомо неправильного висновку експерта, завідомо неправдивих показань свідка, завідомо неправильного перекладу, фальшивості письмових, речових чи електронних доказів, що призвели до ухвалення незаконного рішення у даній справі; 
3) скасування судового рішення, яке стало підставою для ухвалення судового рішення, що підлягає перегляду.
Судове рішення не може переглядатись у зв`язку з нововиявленими обставинами у разі, якщо обставини, передбачені частиною другою статті 423 ЦПК України, відсутні, а є підстави для перегляду судового рішення в апеляційному чи касаційному порядку або Верховним Судом, а також якщо обставини, визначені частиною другою статті 423 ЦПК України, були або могли бути відомі заявникові на час розгляду справи.
Не можуть бути визнані нововиявленими обставини, щодо яких суду зрозуміло, що вони були відомі (або мали бути відомі) заявнику на час розгляду справи, зокрема, якщо на ці обставини посилалася особа, яка брала участь у справі, у своїх поясненнях, апеляційній чи касаційній скарзі, або які могли бути встановлені судом при здійсненні певних процесуальних дій, дослідженні матеріалів справи тощо.
ОСОБА_1 звертаючись із заявою про перегляд рішення за нововиявленими обставинами, зазначав, що такою обставиною є договір постачання електричної енергії від 01 січня 2019 року, який підписаний сторонами та містить відтиск печатки.
Як видно з матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції факт існування договірних відносин між ОСОБА_1 та ТОВ «Енера Вінниця» у сфері постачання електричної енергії був предметом дослідження під час розгляду справи судом першої інстанції та отримав відповідну правову оцінку у рішенні, яке переглядається.
Документ, на який посилається ОСОБА_1 , зокрема договір постачання електричної енергії, укладений між сторонами 01 січня 2019 року, що містить відтиск печатки та підписи сторін не є нововиявленою обставиною, тому що не спростовує встановлений судом факт наявності договірних правовідносин між сторонами та не доводить існування інших прав та обов`язків, які б могли змінити висновки суду у справі. Навпаки, подання такого договору лише підтверджує ті обставини, які суд уже визнав встановленими.
Доводи апеляційної скарги зводяться до переоцінки доказів, які вже досліджувалися судом першої інстанції при ухваленні рішення у справі, а відтак не можуть бути підставою для перегляду судового рішення у порядку статті 423 ЦПК України. 
Додатково апеляційний суд звертає увагу на те, що ОСОБА_1 був учасником справи – позивачем, який ініціював розгляд справи, а тому не тільки мав можливість, але й був зобов`язаний при зверненні до суду надати усі наявні у нього докази, або клопотати перед судом про їх витребування. Та обставина, що позивач не скористався наданими йому процесуальними правами під час розгляду справи, не є нововиявленою обставиною у розумінні статті 423 ЦПК України.
Сам факт отримання копії договору у відповіді ТОВ «Енера Вінниця» від 11 червня 2025 року не змінює правову природу цього документа, тому що обставини, які він підтверджує, існували і повинні були бути відомі ОСОБА_1 як споживачеві електричної енергії, на час розгляду справи в суді першої інстанції.
Європейський суд з прав людини (далі ЄСПЛ) зазначив, що одним із фундаментальних аспектів верховенства права є принцип юридичної визначеності, який передбачає повагу до принципу res judicata – принципу остаточності рішень суду. Цей принцип наголошує, що жодна зі сторін не має права вимагати перегляду остаточного та обов`язкового рішення суду просто тому, що вона має на меті добитися нового слухання справи та нового її вирішення. Повноваження вищих судових органів стосовно перегляду мають реалізовуватися для виправлення судових помилок та недоліків судочинства, але не для здійснення нового судового розгляду. Перегляд не повинен фактично підміняти собою апеляцію, а сама можливість існування двох точок зору на один предмет не є підставою для нового розгляду. Винятки із цього принципу можуть мати місце лише за наявності підстав, обумовлених обставинами важливого та вимушеного характеру (справа «Пономарьов проти України», рішення від 03 квітня 2008 року).
Отже, розглядаючи заяву про перегляд за нововиявленими обставинами, суд першої інстанції прийшов до правильного висновку, що наведені ОСОБА_1 обставини не є нововиявленими в розумінні статті 423 ЦПК України, а тому його заява не підлягає задоволенню.
Таким чином доводи апеляційної скарги не є істотними і не дають підстав для висновку про порушення судом норм процесуального права, невідповідність висновків суду першої інстанції обставинам справи, що тягнуть за собою скасування ухвали суду першої інстанції з направленням справи для продовження розгляду.
ЄСПЛ вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).
За змістом статті 374 ЦПК України апеляційний суд залишає судове рішення без змін, а скаргу без задоволення, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права (стаття 375 ЦПК України).
Керуючись статтями 367, 368, 374, 375, 381 – 383 ЦПК України апеляційний суд

постановив:

Апеляційну скаргу  ОСОБА_1 залишити без задоволення, а ухвалу Жмеринського міськрайонного суду Вінницької області від 24 жовтня 2025 року – без змін.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Головуючий       О. С. Панасюк 

Судді:        О. Ю. Береговий 

Т. М. Шемета