ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
вул. Симона Петлюри, 16/108, м. Київ, 01032, тел. (044) 235-95-51, е-mail: inbox@ko.arbitr.gov.ua

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
"11" грудня 2025 р. м. Київ Справа № 911/2239/25 

Господарський суд Київської області у складі судді Рябцевої О.О., розглянувши справу
за позовом Першого заступника керівника Київської обласної прокуратури в інтересах держави в особі Державної екологічної інспекції Столичного округу, м. Київ, Поліської селищної ради, Київська обл., Вишгородський р-н., с-ще. Красятичі 
до Державного спеціалізованого господарського підприємства “Ліси України”, м. Київ
про стягнення 717191,94 грн.

секретар судового засідання: Самусь В.С.

За участю представників:
прокурор: Немцев Є.Г.;
від позивача-1: не з`явився;
від позивача-2: не з`явився;
від відповідача: Яременко З.І. (самопредставництво).
ОБСТАВИНИ СПРАВИ:
Перший заступник керівника Київської обласної прокуратури звернувся до господарського суду Київської області з позовом в інтересах держави в особі Державної екологічної інспекції Столичного округу, Поліської селищної ради до Державного спеціалізованого господарського підприємства «Ліси України» про стягнення 717191,94 грн. шкоди, заподіяної незаконною порубкою лісу.
Обґрунтовуючи позовні вимоги, прокурор посилається на те, що за період 07-09.05.2025 р. у 40 виділі 17 кварталу Зеленополянського лісництва Іванківського над лісництва філії «Столичний лісовий офіс» ДП «Ліси України» в межах Поліської територіальної громади працівниками Департаменту безпеки ДП «Ліси України» виявлено факти незаконної порубки 45 дерев. Прокурор зазначає, що відповідачем, як лісокористувачем, в порушення ст.ст. 19, 64, 86, 89, 90 Лісового кодексу України не було забезпечено охорону і збереження лісу від незаконної рубки. У результаті вказаного порушення державі заподіяно шкоду у сумі 717191,94 грн., розраховану згідно з постановою Кабінету Міністрів України від 23.07.2008 р. № 665 “Про затвердження такс для обчислення розміру шкоди, заподіяної лісу”, яку прокурор, посилаючись на п. 5 ч. 2 ст. 105, ст. 107 Лісового кодексу України, ст. 1166 ЦК України, просить стягнути з відповідача на користь держави в особі Поліської селищної ради.
Ухвалою господарського суду Київської області від 04.08.2025 р. прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у даній справі; розгляд справи вирішено здійснювати за правилами загального позовного провадження; призначено підготовче засідання на 09.09.2025 р.; встановлено строк для подання відповідачем відзиву на позов. 
08.08.2025 р. до господарського суду Київської області через систему «Електронний суд» від представника відповідача надійшов відзив на позовну заяву, в якому він просить відмовити у повному обсязі в задоволенні позовних вимог. Відповідач посилається на те, що позовні вимоги не містять доказів, які вказували на неправомірність поведінки відповідача та не вказують які саме дії відповідач повинен був вчинити відповідно до вимог ведення лісового господарства з метою забезпечення охорони та збереження лісу від незаконних рубок, однак їх не вчинив; запровадження на період воєнного стану «комендантської години» дещо обмежує можливість посадових осіб державної лісової охорони здійснювати свою діяльність щодо попередження, виявлення незаконних порубок лісових насаджень; Зеленополянське (Красятицьке) лісництво Іванківського надлісництва знаходиться в адміністративних межах Поліської територіальної громади Вишгородського району Київської області, межує із Чорнобильським радіаційно-екологічним біосферним заповідником та знаходиться у прикордонному районі з Білоруссю. Відповідач вважає, що фактично позивачем перекладається відповідальність органу досудового розслідування на постійного лісокористувача, однак відповідач не наділений повноваженнями щодо проведення слідчих дій, та що відповідач вчасно і в повній мірі здійснював комплекс заходів, спрямованих на охорону та збереження лісів від незаконних рубок відповідно до вимог чинного законодавства.
22.08.2025 р. до господарського суду Київської області від прокурора надійшла відповідь на відзив, в якій він просить позовну заяву задовольнити в повному обсязі. 
Ухвалою господарського суду Київської області від 09.09.2025 р. відкладено підготовче засідання на 25.09.2025 р. 
Ухвалою господарського суду Київської області від 25.09.2025 р. продовжено строк підготовчого провадження на тридцять днів та відкладено підготовче засідання на 21.10.2025 р. 
Ухвалою господарського суду Київської області від 21.10.2025 р. закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті на 04.11.2025 р. 
Ухвалою господарського суду Київської області від 04.11.2025 р. відкладено судове засідання на 27.11.2025 р.
27.11.2025 р. в господарському суді Київської області при розгляді справи № 911/2239/25 була недоступна підсистема відеоконференцзв`язку ЄСІТС, що підтверджується актом господарського суду Київської області від 27.11.2025 р.
У зв`язку із відсутністю можливості здійснення повного фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу судове засідання, призначене на 27.11.2025 р., не відбулося.
Ухвалою господарського суду Київської області від 28.11.2025 р. відкладено судове засідання на 11.12.2025 р.
08.12.2025 р. до господарського суду Київської області через систему «Електронний суд» від представника відповідача надійшло клопотання про приєднання документів до матеріалів справи, в якому відповідач просить суд приєднати до матеріалів справи матеріали лісовпорядкування.
Вказане клопотання судом задоволено, оскільки під час розгляду справи на стадії дослідження доказів виникло питання щодо місця розташування земельної ділянки, на якій відбулась незаконна рубка дерев, а надані докази підтверджують обставини, які визнані сторонами.
Прокурор у підготовчих засіданнях та судових засіданнях позовні вимоги підтримав.
Представник позивача-1 у жодне підготовче засідання та судове засідання не з`явився. Позивач-1 про причини неявки представника у підготовчі засідання та судові засідання суд не повідомив, про дату, час та місце проведення підготовчих засідань та судових засідань повідомлений належним чином відповідно до п. 2 ч. 6 ст. 242 Господарського процесуального кодексу України, що підтверджується довідками про доставку електронних листів.
Представник позивача-2 у жодне підготовче засідання не з`явився, а у судовому засіданні 04.11.2025 р. проти задоволення позову не заперечував.
Представник відповідача у підготовчих засіданнях та судових засіданнях проти задоволення позовних вимог заперечував.
Щодо представництва прокуратурою інтересів держави.
Згідно з пунктом 3 частини 1 статті 131-1 Конституції України в Україні діє прокуратура, яка здійснює представництво інтересів держави в суді у виключних випадках і в порядку, що визначені законом.
Відповідно до абзаців першого, другого частини третьої статті 23 Закону України «Про прокуратуру» прокурор здійснює представництво в суді законних інтересів держави у разі порушення або загрози порушення інтересів держави, якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб`єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження, а також у разі відсутності такого органу.
Наявність таких обставин обґрунтовується прокурором у порядку, передбаченому частиною четвертою цієї статті, крім випадку, визначеного абзацом четвертим цієї частини.
Згідно з абзацами першим-третім частини четвертої статті 23 Закону України «Про прокуратуру» наявність підстав для представництва має бути обґрунтована прокурором у суді.
Прокурор здійснює представництво інтересів громадянина або держави в суді виключно після підтвердження судом підстав для представництва.
Прокурор зобов`язаний попередньо, до звернення до суду, повідомити про це громадянина та його законного представника або відповідного суб`єкта владних повноважень. У разі підтвердження судом наявності підстав для представництва прокурор користується процесуальними повноваженнями відповідної сторони процесу. Наявність підстав для представництва може бути оскаржена громадянином чи її законним представником або суб`єктом владних повноважень.
В якості позивача-1 прокурор вказав Державну екологічну інспекцію Столичного округу.
Відповідно до п. ґ) ч. 1 ст. 20-2 Закону України «Про охорону навколишнього природного середовища» до компетенції центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику із здійснення державного нагляду (контролю) у сфері охорони навколишнього природного середовища, раціонального використання, відтворення і охорони природних ресурсів, у сфері охорони навколишнього природного середовища належить пред`являти претензії про відшкодування збитків і втрат, заподіяних державі в результаті порушення законодавства про охорону навколишнього природного середовища.
Положенням про Державну екологічну інспекцію України, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 19.04.2017 р. № 275, встановлено, що Державна екологічна інспекція України (Держекоінспекція) є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Міністра захисту довкілля та природних ресурсів і який реалізує державну політику із здійснення державного нагляду (контролю) у сфері охорони навколишнього природного середовища, раціонального використання, відтворення і охорони природних ресурсів (п. 1 Положення № 275).
Одними з основних завдань Держекоінспекції є: реалізація державної політики із здійснення державного нагляду (контролю) у сфері охорони навколишнього природного середовища, раціонального використання, відтворення і охорони природних ресурсів; здійснення у межах повноважень, передбачених законом, державного нагляду (контролю) за додержанням вимог законодавства, зокрема, щодо охорони і використання територій та об`єктів природно-заповідного фонду; охорони, захисту, використання і відтворення лісів (п. 3 Положення № 275).
Державна екологічна інспекція Столичного округу є міжрегіональним територіальним органом Держекоінспекції та їй підпорядковується, та діє на підставі Положення про Державну екологічну інспекцію Столичного округу, затвердженого наказом Державної екологічної інспекції України від 20.03.2023 р. № 18. Повноваження інспекції поширюються на територію міста Києва та Київської області (п. 1 Положення № 18).
Згідно з пп. 5 п. 2 розділу ІІ Положення № 18 інспекція в межах своїх повноважень здійснює державний нагляд (контроль) за додержанням територіальними органами центральних органів виконавчої влади, місцевими органами виконавчої влади, органами місцевого самоврядування в частині здійснення делегованих їм повноважень органів виконавчої влади, підприємствами, установами та організаціями незалежно від форми власності і господарювання, громадянами України, іноземцями та особами без громадянства, а також юридичними особами нерезидентами вимог законодавства про охорону, захист, використання та відтворення лісів, зокрема щодо здійснення комплексу необхідних заходів захисту для забезпечення охорони лісів від пожеж, незаконних рубок, шкідників і хвороб, пошкодження внаслідок антропогенного та іншого шкідливого впливу, застосування пестицидів і агрохімікатів у лісовому господарстві та лісах.
Таким чином, Державна екологічна інспекція Столичного округу уповноважена здійснювати державний контроль у сфері охорони навколишнього природного середовища, національного використання, відтворення та охорони природних ресурсів, а тому є належним позивачем у даній справі.
Київська обласна прокуратура звернулась із листом від 30.05.2025 р. № 12/2-1349ВИХ-25 до Державної екологічної інспекції Столичного округу, в якому, посилаючись на незаконну порубку дерев, внаслідок якої завдано шкоду у розмірі 717191,94 грн., просила у термін до 04.06.2025 р. повідомити Київську обласну прокуратуру чи зверталася Державна екологічна інспекція Столичного округу до суду з позовом до ДП «Ліси України» про стягнення шкоди в розмірі 717191,94 грн. за незаконну рубку дерев у виділі 40 кварталу 17 Зеленополянського лісництва або повідомити про неможливість звернення до суду з вказаних питань з метою вжиття заходів представницького характеру Київською обласною прокуратурою в порядку, визначеному ст. 23 Закону України «Про прокуратуру».
У відповідь на лист прокуратури від 30.05.2025 р. № 12/2-1349ВИХ-25 Державна екологічна інспекція Столичного округу листом від 13.06.2025 р. № 26782-25 повідомила, що в даному випадку Інспекція позбавлена можливості щодо пред`явлення позову про стягнення збитків заподіяних державі, внаслідок порушення природоохоронного законодавства, та не заперечує щодо пред`явлення прокуратурою позову в інтересах держави в особі Інспекції про стягнення збитків заподіяних державі, внаслідок порушення природоохоронного законодавства за фактом, викладеним у листі. Окрім цього, Інспекція повідомила, що в разі подання Київською обласною прокуратурою позовної заяви Інспекцією позовні вимоги будуть підтримані в повному обсязі.
В якості позивача-2 прокурор визначив Поліську селищну раду.
Згідно з пп. 1 п. б) ч. 1 ст. 33 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» до делегованих повноважень виконавчих органів сільських, селищних, міських рад належить здійснення контролю за додержанням природоохоронного законодавства, використанням і охороною природних ресурсів загальнодержавного та місцевого значення, відтворенням лісів.
Статтею 18-1 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» передбачено, що орган місцевого самоврядування може бути позивачем та відповідачем у судах загальної юрисдикції, зокрема, звертатися до суду, якщо це необхідно для реалізації його повноважень і забезпечення виконання функцій місцевого самоврядування.
Оскільки місцем заподіяння шкоди внаслідок незаконної порубки дерев є Зеленополянське лісництво Іванківського надлісництва, яке знаходиться в адміністративних межах Поліської територіальної громади, то органом місцевого самоврядування, до повноважень якого належить здійснення контролю за додержанням законодавства про охорону навколишнього природного середовища є Поліська селищна рада.
Київська обласна прокуратура звернулась із листом від 02.06.2025 р. № 12/2-522вих25 до Поліської селищної ради, в якому, посилаючись на незаконну порубку дерев, внаслідок якої завдано шкоду у розмірі 717191,94 грн., просила у термін до 04.06.2025 р. повідомити Київську обласну прокуратуру чи зверталася Поліська селищна рада до суду з позовом до ДП «Ліси України» про стягнення шкоди розміром 717191,94 грн. за незаконну рубку дерев у виділі 40 кварталу 17 Зеленополянського лісництва або повідомити про неможливість звернення до суду з вказаних питань з метою вжиття заходів представницького характеру Київською обласною прокуратурою в порядку, визначеному ст. 23 Закону України «Про прокуратуру».
У відповідь на лист прокуратури від 02.06.2025 р. № 12/2-522вих25 Поліська селищна рада листом від 13.06.2025 р. № 01-571694 повідомила, що Поліська селищна рада Вишгородського району Київської області до суду з позовом до ДП «Ліси України» із зазначених прокуратурою в листі обставин щодо виявлених фактів незаконної рубки дерев у виділі 40 кварталу 17 Зеленополянського лісництва не зверталася, про дані факти орагну місцевого самоврядування стало відомо з листа прокуратура. Одночасно, Поліська селищна рада Вишгородського району Київської області повідомила про відсутність у неї можливості звернення до суду з вказаних питань у зв`язку з тим, що селищна рада наразі є дотаційною, з огляду на що повідомила про неможливість звернення до суду та що Рада не заперечує проти вжиття заходів представницького характеру Київською обласною прокуратурою в порядку, визначеному ст. 23 Закону України «Про прокуратуру».
Київська обласна прокуратура звернулась із листом від 27.06.2025 р. № 12/2-581вих-25 до Поліської селищної ради, в якому прокуратура повідомила, що нею підготовлено позовну заяву в інтересах держави в особі Державної екологічної інспекції Столичного округу, Поліської селищної ради до Державного спеціалізованого господарського підприємства «Ліси України» про стягнення шкоди розміром 717191,94 грн. за незаконну рубку дерев. Прокуратура повідомила, що вищезазначений позов буде пред`явлено до господарського суду Київської області в інтересах держави в особі Поліської селищної ради.
Київська обласна прокуратура звернулась із листом від 27.06.2025 р. № 12/2-582вих-25 до Державної екологічної інспекції Столичного округу, в якому прокуратура повідомила, що нею підготовлено позовну заяву в інтересах держави в особі Державної екологічної інспекції Столичного округу, Поліської селищної ради до Державного спеціалізованого господарського підприємства «Ліси України» про стягнення шкоди розміром 717191,94 грн. за незаконну рубку дерев. Прокуратура повідомила, що вищезазначений позов буде пред`явлено до господарського суду Київської області в інтересах держави в особі Державної екологічної інспекції Столичного округу.
Доказів надання позивачами відповідей на вказаний лист прокурора, чи вжиття ними будь-яких заходів реагування, матеріали справи не містять.
Суд враховує, що згідно з висновками Великої Палати Верховного Суду, викладеними у пунктах 76-81 постанови від 26.05.2020 у справі № 912/2385/18:
« 76. Відповідно до частини третьої статті 23 Закону України «Про прокуратуру» прокурор може представляти інтереси держави в суді лише у двох випадках: 1) якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює компетентний орган; 2) у разі відсутності такого органу.
77. Бездіяльність компетентного органу (нездійснення захисту інтересів держави) означає, що компетентний орган знав або повинен був знати про порушення інтересів держави, мав повноваження для захисту, але не звертався до суду з відповідним позовом у розумний строк.
78. Прокурор, звертаючись до суду з позовом, повинен обґрунтувати та довести бездіяльність компетентного органу.
79. Звертаючись до компетентного органу до подання позову в порядку, передбаченому статтею 23 Закону України «Про прокуратуру», прокурор фактично надає йому можливість відреагувати на стверджуване порушення інтересів держави, зокрема, шляхом призначення перевірки фактів порушення законодавства, виявлених прокурором, вчинення дій для виправлення ситуації, а саме подання позову або аргументованого повідомлення прокурора про відсутність такого порушення.
80. Невжиття компетентним органом жодних заходів протягом розумного строку після того, як цьому органу стало відомо або повинно було стати відомо про можливе порушення інтересів держави, має кваліфікуватися як бездіяльність відповідного органу. Розумність строку визначається судом з урахуванням того, чи потребували інтереси держави невідкладного захисту (зокрема, через закінчення перебігу позовної давності чи можливість подальшого відчуження майна, яке незаконно вибуло із власності держави), а також таких чинників, як: значимість порушення інтересів держави, можливість настання невідворотних негативних наслідків через бездіяльність компетентного органу, наявність об`єктивних причин, що перешкоджали такому зверненню тощо.
81. Таким чином, прокурору достатньо дотриматися порядку, передбаченого статтею 23 Закону України «Про прокуратуру», і якщо компетентний орган протягом розумного строку після отримання повідомлення самостійно не звернувся до суду з позовом в інтересах держави, то це є достатнім аргументом для підтвердження судом підстав для представництва. Якщо прокурору відомі причини такого незвернення, він обов`язково повинен зазначити їх в обґрунтуванні підстав для представництва, яке міститься в позові. Але якщо з відповіді зазначеного органу на звернення прокурора такі причини з`ясувати неможливо чи такої відповіді взагалі не отримано, то це не є підставою вважати звернення прокурора необґрунтованим.».
Відповідно до частини четвертої статті 236 Господарського процесуального кодексу України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.
В контексті викладених положень Закону України «Про прокуратуру» та висновків Великої Палати Верховного Суду, суд дійшов висновку, що прокурор належним чином обґрунтував підстави для представництва ним інтересів держави і подав даний позов з дотриманням вимог статті 23 Закону України «Про прокуратуру», та повідомив позивачів про звернення з позовною заявою.
Розглянувши матеріали справи, дослідивши докази та оцінивши їх в сукупності, заслухавши пояснення прокурора, позивача-2 та відповідача, суд
ВСТАНОВИВ:
У період з 07.05.2025 р. по 09.05.2025 р. працівниками управління безпеки Департаменту безпеки ДП «Ліси України» ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , завідувачем сектору № 1 відділу № 3 управління безпеки Депаратменту безпеки ДП «Ліси України» Дзись В.М., з відома начальника Іванківського надлісництва Шихненко В.М., у присутності посадових осіб надлісництва в Зеленополянському лісництві проведено контрольний захід щодо стану охорони лісів від незаконних порубок, за наслідками якого складено акт від 09.05.2025 р. 
Відповідно до акта від 09.05.2025 р., складеного за результатами проведення контрольного заходу у Іванківському надлісництві філії «Столичний лісовий офіс», вищевказаними працівниками управління безпеки Департаменту безпеки ДП «Ліси України» у кварталі 17 виділ 40 Зеленополянського лісництва виявлено незаконну рубку породи сосна сироростучих 45 дерев, об`ємом 44,4 куб. метрів. 
За відомостями вищезазначеного акта від 09.05.2025 р. шкода, заподіяна лісу, становить 717,2 тис.грн.
Також, 09.05.2025 р. інженером з охорони та захисту лісу 1 категорії відділу охорони і захисту лісів Чалим В.М. за участю лісничого Зеленополянського лісництва Іванківського надслісництва Даниленка В.В. у кварталі 17 виділ 40 Зеленополянського (Красятицького) лісництва складено акт огляду місця вчинення правопорушення лісового законодавства про те, що 07.05.2025 о 16 год. 10 хв. у філії «Столичний лісовий офіс» ДП «Ліси України» Іванківського надслісництва Зеленополянське (Красятицьке) лісництво квартал 17 виділ 40, захисні ліси, 1 лісотаксовий пояс, 3 розряд такс було виявлено незаконну порубку дерев породи сосна звичайна в кількості 45 шт, відповідальність за яке передбачена п. 1 ч. 2 ст. 105 Лісового кодексу України, п. 1 ст. 246 Кримінального кодексу України.
Із вказаного акта вбачається, що в результаті незаконної руби дерев породи сосна у кількості 45 штук заподіяно шкоду лісовому господарству на суму 717191,94 грн., що розрахована за постановою Кабінету Міністів України № 665 від 23.07.2008 р.
Обґрунтовуючи позовні вимоги, прокурор посилається на те, що відповідачем, як лісокористувачем, в порушення ст.ст. 19, 64, 86, 89, 90 Лісового кодексу України не було забезпечено охорону і збереження лісу від незаконної рубки, в результаті чого державі заподіяно шкоду у сумі 717191,94 грн.
Згідно з абз. 1 ст. 3 Лісового кодексу України лісові відносини в Україні регулюються Конституцією України, Законом України «Про охорону навколишнього природного середовища», цим Кодексом, іншими законодавчими актами України, а також прийнятими відповідно до них нормативно-правовими актами.
Відповідно до ст. 5 Закону України «Про охорону навколишнього природного середовища» державній охороні і регулюванню використання на території України підлягають: навколишнє природне середовище як сукупність природних і природно-соціальних умов та процесів, природні ресурси, як залучені в господарський обіг, так і невикористовувані в економіці в даний період (земля, надра, води, атмосферне повітря, ліс та інша рослинність, тваринний світ), ландшафти та інші природні комплекси.
Згідно зі ст. 1 Лісового кодексу України ліси України є її національним багатством і за своїм призначенням та місцерозташуванням виконують переважно водоохоронні, захисні, санітарно-гігієнічні, оздоровчі, рекреаційні, естетичні, виховні, інші функції та є джерелом для задоволення потреб суспільства в лісових ресурсах.
Усі ліси на території України, незалежно від того, на землях яких категорій за основним цільовим призначенням вони зростають, та незалежно від права власності на них, становлять лісовий фонд України і перебувають під охороною держави.
Відповідно до ч. 1 ст. 16 Лісового кодексу України право користування лісами здійснюється в порядку постійного та тимчасового користування лісами.
Згідно з ч. 1 ст. 17 Лісового кодексу України у постійне користування ліси на землях державної власності для ведення лісового господарства без встановлення строку надаються спеціалізованим державним лісогосподарським підприємствам, іншим державним підприємствам, установам та організаціям, у яких створено спеціалізовані лісогосподарські підрозділи.
Відповідно до п.п. 1, 2 ч. 2 ст. 19 Лісового кодексу України постійні лісокористувачі зобов`язані забезпечувати охорону, захист, відтворення, підвищення продуктивності лісових насаджень, посилення їх корисних властивостей, підвищення родючості ґрунтів, вживати інших заходів відповідно до законодавства на основі принципів сталого розвитку, а також дотримуватися правил і норм використання лісових ресурсів.
Статтею 63 Лісового кодексу України передбачено, що ведення лісового господарства полягає у здійсненні комплексу заходів з охорони, захисту, раціонального використання та розширеного відтворення лісів.
За змістом п. 5 ч. 1 ст. 64 Лісового кодексу України підприємства, установи, організації і громадяни здійснюють ведення лісового господарства з урахуванням господарського призначення лісів, природних умов і зобов`язані здійснювати охорону лісів, зокрема, від незаконних рубок та інших пошкоджень.
Відповідно до ч. 1 ст. 86 Лісового кодексу України організація охорони і захисту лісів передбачає здійснення комплексу заходів, спрямованих на збереження лісів від пожеж, незаконних рубок, пошкодження, ослаблення та іншого шкідливого впливу, захист від шкідників і хвороб.
Забезпечення охорони і захисту лісів покладається на центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері лісового господарства та органи місцевого самоврядування, власників лісів і постійних лісокористувачів відповідно до цього Кодексу (ч. 5 ст. 86 Лісового кодексу України).
Статтею 89 Лісового кодексу України визначено, що охорону і захист лісів на території України здійснює, зокрема, лісова охорона інших постійних лісокористувачів і власників лісів.
Основними завданнями державної лісової охорони є: здійснення державного контролю за додержанням лісового законодавства; забезпечення охорони лісів, зокрема, від незаконних рубок (ст. 90 Лісового кодексу України).
Статтею 93 Лісового кодексу України передбачені завдання контролю за охороною, захистом, використанням та відтворенням лісів. Зокрема, такими завданнями є запобігання порушенням законодавства у сфері охорони, захисту, використання та відтворення лісів, своєчасне виявлення таких порушень і вжиття відповідних заходів щодо їх усунення.
За змістом п. 5 ч. 2 ст. 105 Лісового кодексу України відповідальність за порушення лісового законодавства несуть особи, винні у порушенні вимог щодо ведення лісового господарства, встановлених законодавством у сфері охорони, захисту, використання та відтворення лісів.
Підприємства, установи, організації і громадяни зобов`язані відшкодувати шкоду, заподіяну ними лісу внаслідок порушення лісового законодавства, у розмірах і порядку, визначених законодавством України (ст. 107 Лісового кодексу України).
Отже організація і забезпечення охорони та захисту лісів, яка передбачає здійснення комплексу заходів, спрямованих на збереження та охорону лісів, зокрема від незаконних рубок та інших пошкоджень, покладається на постійних лісокористувачів.
Порушення вимог щодо ведення лісового господарства, встановлених у сфері охорони, захисту та використання лісів, є підставою для покладення на постійного лісокористувача цивільно-правової відповідальності. При цьому, не важливо хто конкретно здійснював незаконне вирубування дерев на ділянках лісу, наданих у постійне користування, оскільки визначальним є факт порушення лісокористувачем встановлених правил лісокористування, що спричинило завдання державі збитків внаслідок незаконної рубки дерев третіми особами на підконтрольній лісокористувачу ділянці лісу.
Таким чином, обов`язок щодо забезпечення охорони лісових насаджень покладено саме на постійних лісокористувачів, які відповідають за невиконання або неналежне виконання таких обов`язків, в тому числі, у разі незабезпечення охорони та захисту лісів від незаконних рубок дерев.
Отже цивільно-правову відповідальність за порушення лісового законодавства мають нести не лише особи, які безпосередньо здійснюють самовільну вирубку лісів (пошкодження дерев), а й постійні лісокористувачі, вина яких полягає у протиправній бездіяльності у вигляді невчинення дій щодо забезпечення охорони та збереження лісу від незаконних рубок на підвідомчих їм ділянках із земель лісового фонду, що має наслідком самовільну рубку (пошкодження) лісових насаджень третіми (невстановленими) особами.
Аналогічну правову позицію викладено у постановах Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 20.02.2020 у справі № 920/1106/17 та від 30.11.2021 у справі № 926/2174/20.
Згідно з розпорядженням Кабінету Міністрів України від 12.06.2020 № 715-р «Про визначення адміністративних центрів та затвердження територій територіальних громад Київської області» вирішено відповідно до абз. 1 п. 71 розділу Прикінцеві та перехідні положення Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» визначити адміністративні центри та затвердити території територіальних громад Київської області згідно з додатком, відповідно до якого Поліська територіальна громада з адміністративним центром у смт Красятичі об`єднує наступні територіальні громади: Красятицька, Вовчківська, Володарська, Залишанська, Зеленополянська, Луговицька, Максимовицька, Мар`янівська, Млачівська, Рагівська, Радинська, Романівська, Стещинська, Шкнівська. 
Таким чином, правонаступником Шкнівської сільської ради є Поліська селищна рада.
Земельна ділянка (квартал 17 виділ 40 Красятицького лісництва ДП «Поліський лісгосп»), на якій виявлено факт незаконної порубки дерев, знаходиться на території Поліської селищної ради, яка є правонаступником Шкнівської сільської ради, що вбачається з планшету № 5 лісовпорядкування Красятицького лісництва ДП «Поліський лісгосп».
Також, у матеріалах справи наявна копія Проекту Інв. № 29 Прим. № 2 організації та розвитку лісового господарства Державного підприємства «Поліське лісове господарство» Київського обласного та по м. Києву Управління лісового та мисливського господарства (Красятицьке лісництво), який включає таксаційний опис, відомості поквартальних підсумків Державного підприємства «Поліське лісове господарство», з якого вбачається розташування ділянки, на якій відбулась вирубка дерев, в межах земель лісогосподарського призначення.
Під час розгляду справи, заслухавши представників сторін та дослідивши матеріали справи, судом встановлено, що Красятицьке лісництво на момент виявлення рубки дерев було складовою Зеленополянського лісництва Іванківського надлісництва філії «Столичний лісовий офіс» ДП «Ліси України» в межах Поліської територіальної громади.
Наведені обставинами сторонами не заперечувались.
Відповідно до п. 5 Прикінцевих Положень Лісового кодексу України до здійснення державної реєстрації, але не пізніше 1 січня 2027 року, державними та комунальними лісогосподарськими підприємствами, іншими державними і комунальними підприємствами та установами права постійного користування земельними ділянками лісогосподарського призначення, які надані їм у постійне користування до набрання чинності Земельним кодексом України, таке право підтверджується планово-картографічними матеріалами лісовпорядкування.
Планово-картографічні матеріали лісовпорядкування - це єдині документи, що підтверджують приналежність земельної ділянки до земель лісового фонду, у тому числі які раніше надавались для інших потреб або відносились до інших категорій земель.
Усі землі, на які є планово-картографічні матеріали лісовпорядкування, є земельними ділянками лісового фонду України.
Планово-картографічні матеріали лісовпорядкування складаються на підставі натурних лісовпорядних робіт та камерного дешифрування аерознімків, містять детальну характеристику лісу. Перелік планово-картографічних лісовпорядкувальних матеріалів, методи їх створення, масштаби, вимоги до змісту та оформлення, якості виготовлення тощо регламентується галузевими нормативними документами, зокрема, Інструкцією про порядок створення і розмноження лісових карт, затвердженої Держлісгоспом СРСР 11.12.1986 р.
Зокрема, планшети лісовпорядкування відносяться до планово-картографічних матеріалів лісовпорядкування.
При цьому правова позиція, згідно з якою планово-картографічні матеріали лісовпорядкування є належними доказами наявності права постійного користування спеціалізованого державного лісогосподарського підприємства та віднесення земель до категорії лісогосподарського призначення, неодноразово висловлена судами вищої інстанції, а саме у постановах Верховного Суду України, зокрема від 30.09.2015 р. у справі № 6-196цс15, від 24.12.2014 р. у справі № 6-212цс14, від 21.01.2015 р. у справі № 6-224цс 14, так і в правових висновках Великої Палати Верховного Суду - у постанові від 07.11.2018 р. у справі № 488/5027/14, постановах Верховного Суду, зокрема від 30.01.2018 р. у справі № 707/2192/15, від 21.02.2018 р. у справі № 488/5476/14, від 04.09.2019 р. у справі № 185/3252/14, від 16.08.2023 р. у справі № 676/4200/21.
Таким чином наявні у матеріалах справи матеріали лісовпорядкування Державного підприємства «Поліське лісове господарство» підтверджують те, що земельна ділянка, на якій відбулась вирубка дерев, перебувала у постійному користуванні Державного підприємства «Поліське лісове господарство».
Наказом Державного агентства лісових ресурсів України № 824 від 28.10.2022 р. припинено Державне підприємство "Поліське лісове господарство" шляхом реорганізації, а саме приєднанням до Державного спеціалізованого господарського підприємства "Ліси України" (код 44768034).
Відповідно до ч. 1 ст. 104 Цивільного кодексу України юридична особа припиняється в результаті реорганізації (злиття, приєднання, поділу, перетворення) або ліквідації. У разі реорганізації юридичних осіб майно, права та обов`язки переходять до правонаступників.
Юридична особа є такою, що припинилася, з дня внесення до єдиного державного реєстру запису про її припинення (ч. 5 ст. 104 Цивільного кодексу України).
Згідно з інформацією, що міститься в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, державну реєстрацію припинення Державного підприємства «Поліське лісове господарство» здійснено 27.12.2023 р., про що здійснено відповідний запис № 1003341120024007476 в Реєстрі.
Також з інформації, що міститься в ЄДР юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, вбачається, що правонаступником Державного підприємства «Поліське лісове господарство» (код 00992125) є Державне спеціалізоване господарське підприємство «Ліси України» (код 44768034).
Отже територія, на якій виявлено факт незаконної рубки дерев, перебувала у користуванні та під охороною Державного спеціалізованого господарського підприємства «Ліси України».
Відповідно до п.п. 1.4.83. п. 1.4. Статуту, затвердженого наказом Державного агентства лісових ресурсів України від 06.02.2025 р. № 34, Підприємство є правонаступником прав та обов`язків Державного підприємства «Поліське лісове господарство» на підставі наказу Державного агенства лісових ресурсів України від 28.10.2022 р. №824 «Про припинення державного підприємства «Поліське лісове господарство» та затвердження складу Комісії з припинення».
Відповідно до п. 3.2 Статуту основними напрямами діяльності підприємства є: забезпечення охорони лісів від пожеж, незаконних рубок, захист від шкідників і хвороб, пошкодження внаслідок антропогенного та іншого шкідливого впливу (пп. 3.2.2); запобігання злочинам і адміністративним правопорушенням у сфері лісового та мисливського господарства, а також використання лісових ресурсів і мисливських тварин (пп. 3.2.3).
Пунктом 4.6 Статуту встановлено, що підприємство несе відповідальність за своїми зобов`язаннями в межах належного йому майна згідно із законодавством.
Таким чином, після здійснення реорганізації, фактичним постійним лісокористувачем земельних ділянок лісогосподарського призначення в Зеленополянському лісництві визначено Державне спеціалізоване господарське підприємство «Ліси України».
Отже саме на Державне спеціалізоване господарське підприємство «Ліси України», як на землекористувача земельної ділянки, на якій відбулась незаконна рубка 45 дерев, та його працівників, покладений обов`язок проведення заходів щодо збереження лісонасаджень від самовільних рубок, за неналежне виконання якого останній має нести встановлену чинним законодавством відповідальність.
Як вже зазначалось, відповідно до акта від 09.05.2025 р., складеного за результатами проведення контрольного заходу у Іванківському надлісництві філії «Столичний лісовий офіс», працівниками управління безпеки Департаменту безпеки ДП «Ліси України» у кварталі 17 виділ 40 Зеленополянського лісництва виявлено незаконну рубку дерев породи сосна у кількості 45 дерев, об`ємом 44,4 куб. метрів. 
За відомостями вищезазначеного акта від 09.05.2025 р. шкода, заподіяна лісу, становить 717,2 тис.грн.
09.05.2025 р. інженером з охорони та захисту лісу 1 категорії відділу охорони і захисту лісів Чалим В.М. за участю лісничого Зеленополянського лісництва Іванківського надслісництва Даниленка В.В. у кварталі 17 виділ 40 Зеленополянського (Красятицького) лісництва складено акт огляду місця вчинення правопорушення лісового законодавства про те, що 07.05.2025 о 16 год. 10 хв. у філії «Столичний лісовий офіс» ДП «Ліси України» Іванківського надслісництва Зеленополянське (Красятицьке) лісництво квартал 17 виділ 40, захисні ліси, 1 лісотаксовий пояс, 3 розряд такс було виявлено незаконну порубку дерев породи сосна звичайна в кількості 45 шт, відповідальність за яке передбачена п. 1 ч. 2 ст. 105 Лісового кодексу України, п. 1 ст. 246 Кримінального кодексу України.
Із вказаного акта вбачається, що в результаті незаконної руби дерев породи сосна у кількості 45 штук заподіяно шкоду лісовому господарству на суму 717191,94 грн., що розрахована за таксами для обчислення розміру шкоди, заподіяної лісу, затвердженими постановою Кабінету Міністів України № 665 від 23.07.2008 р.
Відповідно до п. 2.5 Інструкції з оформлення органами Державного комітету лісового господарства України матеріалів про адміністративні правопорушення, затвердженої наказом Державного комітету лісового господарства України від 31.08.2010 р. № 262, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 29.09.2010 р. за № 863/18158, у разі якщо виявлено факт порушення лісового законодавства, однак особу порушника встановити неможливо (порушник вчинив правопорушення і зник з місця події), посадовою особою органу лісового господарства складається акт огляду місця вчинення порушення лісового законодавства. Складений акт протягом трьох днів з моменту виявлення правопорушення направляється до органу внутрішніх справ за місцем вчинення правопорушення для встановлення особи порушника. Виявлені при цьому незаконно добуті лісові ресурси вилучаються, про що зазначається в акті.
Отже акт огляду місця вчинення лісопорушення, складений посадовими особами органу лісового господарства, до яких відноситься відповідач, є належним та допустимим доказом в розумінні ст. 76, 77 Господарського процесуального кодексу України, на підтвердження факту вчинення порушення лісового законодавства.
У постанові від 24.02.2021 р. у справі № 906/366/20 Верховний Суд дійшов висновків про те, що матеріали перевірки, за результатом яких встановлено лісопорушення працівниками лісокористувача, є достатніми та належними доказами.
Враховуючи викладене, акт від 09.05.2025 р. огляду місця вчинення правопорушення лісового законодавства та вказані в ньому розрахунки завданих збитків, є належним та допустимим доказом вчинення протиправного діяння у вигляді незаконної вирубки лісу.
Як встановлено судом, предметом діяльності ДСГП «Ліси України» серед іншого є забезпечення охорони лісів від незаконних рубок та запобігання злочинам і адміністративним правопорушенням у сфері лісового та мисливського господарства, а також використання лісових ресурсів і мисливських тварин.
Викладене свідчить про те, що відповідач здійснює управлінські, організаційно-розпорядчі та господарські заходи з організації належної охорони лісу та недопущення самовільних та незаконних рубок на території лісового фонду підприємства.
Однак, факт вчинення вказаного правопорушення свідчить про те, що такі заходи не були достатніми і не змогли забезпечити збереження лісу відповідачем.
Таким чином, наведені обставини у їх сукупності є належним підтвердженням протиправної поведінки відповідача, яка полягає у незабезпеченні працівниками підприємства належної охорони і захисту лісів від незаконної порубки на підвідомчій відповідачу території.
Велика Палата Верховного Суду у пункті 88 постанови від 13.05.2020 р. у справі № 9901/93/19 дійшла висновку, що виходячи з вимог частини другої статті 19, статей 63 і 86 Лісового кодексу України, з урахуванням правової позиції, викладеної в постановах Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 09 серпня та 19 вересня 2018 року у справах № 909/976/17, 925/382/17, лісокористувач є не потерпілою, а навпаки, відповідальною особою за шкоду, завдану внаслідок незаконної порубки лісу, перед державою як власником лісових ресурсів.
Адже в цьому випадку вина лісокористувача полягає у протиправній бездіяльності щодо невжиття належних заходів захисту й охорони лісових насаджень. Таким чином, право на відшкодування шкоди, завданої самовільним вирубуванням лісу, має держава, цивільно-правову відповідальність перед якою несуть безпосередні винуватці порубки нарівні з лісокористувачами.
Отже цивільно-правову відповідальність за порушення природоохоронного законодавства мають нести не лише особи, які безпосередньо здійснюють самовільну вирубку лісів, а також і постійні лісокористувачі, вина яких полягає у допущенні їх працівниками та не перешкоджанні незаконному вирубуванню лісових насаджень, внаслідок неналежного виконання ними своїх службових обов`язків. Тобто проявом їх протиправної бездіяльності є незабезпечення працівниками постійних лісокористувачів охорони і захисту лісів, внаслідок чого відбувається вирубування дерев невстановленими особами.
Отже прокурором було доведено протиправну поведінку відповідача, яка полягає у незабезпеченні належної охорони і захисту лісів від незаконної вирубки на підвідомчій йому території.
При цьому, не важливо, хто конкретно здійснював незаконне вирубування дерев на ділянках лісу, наданих у постійне користування, оскільки визначальним є факт порушення постійним лісокористувачем встановлених правил лісокористування, що спричинило завдання державі збитків внаслідок незаконної рубки дерев третіми особами на підконтрольній постійному лісокористувачу ділянці лісу.
Вищевказана позиція у справах даної категорії, ще раз підтверджена у постанові Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 24.02.2021 р. у справі № 906/366/20, в якій Верховний Суд вчергове зазначив, що визначальним є факт порушення постійним лісокористувачем встановлених правил лісокористування, що спричинило завдання державі збитків внаслідок незаконної рубки дерев, при цьому не важливо, хто конкретно здійснював незаконне вирубування дерев на ділянках лісу, наданих у постійне користування.
З огляду на викладене поосилання відповідача на те, що позовні вимоги не містять доказів, які вказували на неправомірність поведінки відповідача та не вказують, які саме дії відповідач повинен був вчинити відповідно до вимог ведення лісового господарства з метою забезпечення охорони та збереження лісу від незаконних рубок, однак їх не вчинив, не заслуговують на увагу.
Заперечення відповідача що фактично позивачем перекладається відповідальність органу досудового розслідування на постійного лісокористувача, однак відповідач не наділений повноваженнями щодо проведення слідчих дій, також судом відхиляються, оскільки цивільна відповідальність постійного лісокористувача виникає незалежно від результатів кримінального провадження та факту встановлення безпосереднього виконавця рубки.
Доводи відповідача про нібито вчасне та повне здійснення комплексу заходів з охорони та захисту лісів спростовуються самим фактом вчинення незаконної рубки дерев на підконтрольній йому ділянці лісу (квартал 17 виділ 40 Зеленополянського лісництва Іванківського надслісництва філії «Столичний лісовий офіс» ДП «Ліси України»), що свідчить про протиправну бездіяльність постійного лісокористувача у вигляді незабезпечення належної охорони та захисту лісових насаджень.
Згідно зі ст. 89 Лісового кодексу України охорону і захист лісів на території України здійснюють: державна лісова охорона, яка діє у складі центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері лісового господарства, органу виконавчої влади Автономної Республіки Крим з питань лісового господарства та підприємств, установ і організацій, що належать до сфери їх управління; лісова охорона інших постійних лісокористувачів і власників лісів. Державна лісова охорона має статус правоохоронного органу. Порядок діяльності державної лісової охорони та лісової охорони визначається положенням, що затверджується Кабінетом Міністрів України.
Під час комендантської години заборонено пересуватися вулицями, якщо це не пов`язано з виконанням службових або надзвичайних обов`язків. Підтвердженням наявності таких обов`язків є відповідна перепустка, яка дає право на вільне пересування під час комендантської години. При цьому заборонена будь-яка діяльність, яка перешкоджає роботі військових, правоохоронних та інших органів.
В матеріалах справи відсутня інформація щодо факту звернення Державного спеціалізованого господарського підприємства «Ліси України» до відповідної військової адміністрації про видачу її працівникам відповідних перепусток на вільне пересування під час комендантської години з метою здійснення патрулювання лісів.
Також суд зауважує, що відповідачем не доведено, що незаконні порубки відбулися саме в час доби, коли діяла комендантська година.
Враховуючи наведене, суд дійшов висновку, що відповідач, предметом діяльності якого є, зокрема, забезпечення охорони лісів від незаконних рубок, не позбавлений можливості з виконання обов`язків із захисту лісів від незаконних рубок.
Статтею 41 Закону України «Про охорону навколишнього природного середовища» встановлено, що економічні заходи забезпечення охорони навколишнього природного середовища, серед іншого, передбачають відшкодування в установленому порядку збитків, завданих порушенням законодавства про охорону навколишнього природного середовища.
Положеннями статті 68 Закону України «Про охорону навколишнього природного середовища» встановлено, що порушення законодавства України про охорону навколишнього природного середовища тягне за собою встановлену цим Законом та іншим законодавством України дисциплінарну, адміністративну, цивільну і кримінальну відповідальність. Підприємства, установи, організації та громадяни зобов`язані відшкодовувати шкоду, заподіяну ними внаслідок порушення законодавства про охорону навколишнього природного середовища, в порядку та розмірах, встановлених законодавством України.
Частиною 1 ст. 69 Закону України «Про охорону навколишнього природного середовища» передбачено, що шкода заподіяна внаслідок порушення законодавства про охорону навколишнього природного середовища, підлягає компенсації в повному обсязі.
Відповідно до статті 107 Лісового кодексу України підприємства, установи, організації і громадяни зобов`язані відшкодувати шкоду, заподіяну ними лісу внаслідок порушення лісового законодавства, в розмірах і порядку, визначених законодавством України.
Відшкодування шкоди, заподіяної порушенням природоохоронного законодавства, за своєю правовою природою є відшкодуванням позадоговірної шкоди, тобто деліктною відповідальністю.
Загальні підстави відповідальності за завдану шкоду визначено ст. 1166 Цивільного кодексу України яка встановлює, що майнова шкода, завдана неправомірними рішенням, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.
Для відшкодування шкоди за правилами статті 1166 Цивільного кодексу України необхідно довести такі елементи: 1) неправомірність поведінки особи; неправомірною можна вважати будь-яку поведінку, внаслідок якої завдано шкоду зокрема підстав невиконання завдавачем шкоди покладених на нього обов`язків; 2) наявність шкоди; під шкодою слід розуміти втрату або пошкодження майна потерпілого та (або) позбавлення його особистого нематеріального права (життя, здоров`я тощо); 3) причинний зв`язок між протиправною поведінкою та шкодою є обов`язковою умовою відповідальності та виражається в тому, що шкода має виступати об`єктивним наслідком поведінки завдавача шкоди; 4) вина особи, що завдала шкоду.
Враховуючи вимоги статті 1166 Цивільного кодексу України у вирішенні спору про відшкодування шкоди, заподіяної навколишньому природному середовищу слід виходити з презумпції вини правопорушника. Отже позивач не повинен доводити наявність вини відповідача у заподіянні шкоди навколишньому природному середовищу, навпаки, відповідач повинен довести, що у діях його працівників відсутня вина у заподіянні шкоди.
Як встановлено судом, факт порушення лісового законодавства - незаконної рубки дерев підтверджується актом від 09.05.2025 р. огляду місця вчинення правопорушення лісового законодавства, складеним інженером з охорони та захисту лісу 1 категорії відділу охорони і захисту лісів Чалим В.М. за участю лісничого Зеленополянського лісництва Іванківського надлісництва Даниленка В.В.
Виявлене посадовими особами Державного спеціалізованого господарського підприємства «Ліси України» порушення вимог природоохоронного законодавства, а саме рубка 45 дерев породи сосна звичайна здійснена на території (17 квартал 40 виділ Зеленополянського лісництва), підвідомчій постійному лісокористувачу - Державному спеціалізованому господарському підприємству «Ліси України».
Оскільки відповідачем не надано жодних доказів відсутності його вини та вчинення ним дій, спрямованих на збереження та охорону лісів та недопущення самовільної рубки лісу, створення сприятливих умов щодо охорони лісу та недопущення самовільної (незаконної) рубки невідомими особами на наданих відповідачу в користування земельних ділянках, суд дійшов висновку про наявність складу цивільного правопорушення.
На підтвердження розміру шкоди, завданої внаслідок незаконної вирубки дерев в Іванківському надлісництві Зеленополянського лісництва квартал 17, виділ 40, прокурор надав відомість обчислення розміру шкоди, заподіяної лісу незаконним вирубуванням та пошкодженням дерев і чагарників до ступеня припинення росту, із розрахунком шкоди, складеним інженером з охорони та захисту лісу 1 категорії Валентином Чалим згідно з постановою Кабінету Міністрів України від 23.07.2008 р. № 665, відповідно до якого розмір збитків за 45 зрублених дерев становить 717191,94 грн.
З акта огляду місця вчинення правопорушення лісового законодавства від 09.05.2025 р. також вбачається, що розмір шкоди внаслідок самовільної рубки 45 дерев породи сосна звичайна становить 717191,94 грн.
Відповідно до Такс для обчислення розміру шкоди, заподіяної лісу підприємствами, установами, організаціями та громадянами незаконним вирубуванням та пошкодженням дерев і чагарників до ступеня припинення росту, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 23.07.2008 р. № 665, за кожне дерево, вирубане або пошкоджене до ступеня припинення росту, діаметр дерев у корі біля шийки кореня, яких становить: 22,1-26 см. - 685,00 грн.; 26,1-30 см. - 1080,00 грн.; 30,1-34 см.- 1449,00 грн.; 34,1-38 см. – 1845, 00 грн.; 38,1-42 см. - 2266,00 грн.; 42,1-46 см. - 2688,00 грн.; За кожне 1-сантиметрове перевищення 50-сантиметрового діаметра 26,00 грн.
З акта від 09.05.2025 р. огляду місця вчинення правопорушення лісового законодавства та розрахунку збитків у ньому вбачається, що у кварталі 17 виділі 40 Зеленополянського лісництва було виявлено незаконну рубку 45 дерев породи сосна звичайна діаметром дерева: 24 см. - 7 дерев; 28 см. - 10 дерев; 32 см. - 12 дерев; 36 см. – 5 дерев; 40 см. – 7 дерев; 44 см. – 4 дерева.
Відповідно до Порядку проведення індексації такс для обчислення розміру шкоди, заподіяної лісу підприємствами, установами, організаціями та громадянами Індексація такс для обчислення розміру шкоди, заподіяної лісу, проводиться починаючи з 1 січня 2009 р. за формулою Ні = Нп х І / 100, де Ні - проіндексований розмір такс для обчислення розміру шкоди, заподіяної лісу у поточному році, гривень з копійками (з округленням до двох десяткових знаків) за одну одиницю; Нп - проіндексований розмір такс для обчислення розміру шкоди, заподіяної лісу у попередньому році, гривень з копійками (з округленням до двох десяткових знаків) за одну одиницю; І - індекс споживчих цін (індекс інфляції) за попередній рік, відсотків.
Згідно з наявним у матеріалах справи розрахунком збитків, сума шкоди загалом становить 717191,94 грн.
Таким чином, розмір шкоди, заподіяної незаконною порубкою лісу, становить 717191,94 грн.
Контррозрахунку розміру шкоди, завданої внаслідок незаконної вирубки лісу, відповідачем до суду не надано, наявний в матеріалах справи розрахунок не спростовано. 
Крім того, суд звертає увагу на те, що розрахунок шкоди виконаний самим відповідачем. 
Таким чином, наявними в матеріалах справи доказами підтверджується склад цивільного правопорушення, зокрема: протиправна поведінка відповідача, яка виражається в неналежному виконанні своїх обов`язків щодо охорони та захисту лісу; розмір шкоди заподіяної навколишньому природному середовищу, обрахований відповідно до чинних Такс, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 23.07.2008 р. № 665; безпосередній причинний зв`язок між шкодою та протиправною поведінкою відповідача, оскільки шкода виступає об`єктивним наслідком поведінки відповідача через недотримання природоохоронного законодавства; а також вина відповідача, що полягає в протиправній бездіяльності та неперешкоджанні його посадовими особами незаконному вирубуванню лісових насаджень та порушенню природно-заповідного режиму.
Отже вимоги прокуратури про стягнення з відповідача 717191,94 грн. шкоди, заподіяної незаконною порубкою лісу, є законними і обґрунтованими, та такими, що підлягають задоволенню у повному обсязі.
Приписами ст. 47 Закону України «Про охорону навколишнього природного середовища» встановлено, що державний фонд охорони навколишнього природного середовища утворюється за рахунок, зокрема частини грошових стягнень за шкоду, заподіяну порушенням законодавства про охорону навколишнього природного середовища в результаті господарської та іншої діяльності, згідно з чинним законодавством.
За змістом пп. 2 п. 4 Положення про Державну казначейську службу України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 15.04.2015 р. № 215, казначейство відповідно до покладених на нього завдань та в установленому законодавством порядку забезпечує казначейське обслуговування бюджетних коштів на основі ведення єдиного казначейського рахунка, відкритого у Національному банку.
Оскільки незаконну рубку вчинено в адміністративних межах Поліської територіальної громади Київської області, то заподіяну шкоду належить стягувати за місцем заподіяння шкоди, відповідно до ст. 47 Закону України «Про охорону навколишнього природного середовища» на казначейський рахунок спеціального фонду за реквізитами рахунку сільської ради згідно коду бюджетної класифікації. В означеному випадку це грошові стягнення за шкоду, заподіяну порушенням законодавства про охорону навколишнього природного середовища внаслідок господарської та іншої діяльності, код класифікації доходів 24062100.
Судовий збір відповідно до ст.ст. 123, 129 Господарського процесуального кодексу України покладається судом на відповідача.
Керуючись ст. ст. 123, 129, 240-241 Господарського процесуального кодексу України, суд
ВИРІШИВ:
Позов задовольнити повністю. 
Стягнути з Державного спеціалізованого господарського підприємства «Ліси України» (01601, місто Київ, вул. Руставелі Шота, будинок 9 А, код 44768034) на користь держави в особі Поліської селищної ради (07053, Київська обл., Вишгородський р-н, селище Красятичі, вул. Воздвиженська, будинок 81, код 04361723) 717191,94 грн. (сімсот сімнадцять тисяч сто дев`яносто одна гривня 94 коп.) шкоди, заподіяної незаконною порубкою лісу.
Стягнути з Державного спеціалізованого господарського підприємства «Ліси України» (01601, місто Київ, вул. Руставелі Шота, будинок 9 А, код 44768034) на користь Київської обласної прокуратури (01601, місто Київ, бульвар Лесі Українки, будинок 27/2, код 02909996) 10757,88 грн. (десять тисяч сімсот п`ятдесят сім гривень 88 коп) судового збору.

Рішення набирає законної сили в порядку, встановленому ст. 241 Господарського процесуального кодексу України, та може бути оскаржено в апеляційному порядку протягом 20 днів з дня складення повного судового рішення, шляхом подання апеляційної скарги відповідно до ст. ст. 256, 257 Господарського процесуального кодексу України.
Повний текст рішення складено 16.01.2026 р.

Суддя О.О. Рябцева