ЗАПОРІЗЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 
РІШЕННЯ 
15 січня 2026 року 	Справа № 280/10084/25 м.Запоріжжя	
Запорізький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Татаринова Д.В., розглянув за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовною заявою Головного управління ДПС у Запорізькій області (69107, м. Запоріжжя, пр-т. Соборний,166 код ЄДРПОУ ВП 44118663) до фізичної особи ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) про стягнення податкового боргу, -
ВСТАНОВИВ:
До Запорізького окружного адміністративного суду надійшов позов Головного управління ДПС у Запорізькій області (далі – позивач) до фізичної особи ОСОБА_1 (далі - відповідач), в якому позивач просить суд стягнути з ОСОБА_1 податковий борг у сумі 19 670,41 грн. (дев`ятнадцять тисяч шістсот сімдесят гривень 41 копійка) по податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, сплачений фізичними особами, які є власниками об`єктів житлової нерухомості, які зарахувати: р/р UA328999980314040617000008479; отримувач - ГУК у Запорізький області/ТГ м.Запоріжжя, код отримувача - 37941997, банк отримувача - Казначейство України (ЕАП) МФО 899998, код класифікації доходів бюджету 18010200.
В обґрунтування позовних вимог зокрема зазначив, що у відповідача є податковий борг з податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, сплачуваний фізичними особами, які с власниками об`єктів житлової нерухомості у сумі 19 670,41 грн. Позивачем вживалися заходи щодо стягнення податкової заборгованості у встановленому законодавством порядку, проте борг у добровільному порядку відповідачем не сплачений, а тому підлягає примусовому стягненню у судовому порядку. На підставі викладеного, просить стягнути з відповідача податковий борг в загальній сумі 19 670,41 грн.
На виконання вимоги частини третьої статті 171 Кодексу адміністративного судочинства України (далі – КАС України) судом зроблено запит до Департаменту адміністративних послуг Запорізької міської ради.
Згідно відповіді Департаменту адміністративних послуг Запорізької міської ради, яка надійшла на адресу суду 19 листопада 2025 року, відповідач зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 з 02 листопада 2024 року і по теперішній час.
Ухвалою суду від 20 листопада 2025 року відкрито спрощене позовне провадження в адміністративній справі №280/10084/25. Призначено розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін та проведення судового засідання протягом шістдесяти днів із дня відкриття провадження у справі.
23 грудня 2025 року від відповідача на адресу суду надійшов відзив на позов, у якому останній заперечує проти задоволення позову та вказує, що не має можливості виконати обов`язки по сплаті судового збору, оскільки проживає на території, що віднесена до зони можливих та активних бойових дій, внаслідок яких будинок позивача 11 травня 2023 року зазнав значних пошкоджень. Окрім того, вказує, що відповідач є інвалідом 1 групи та особою похилого віку, у зв`язку із чим у задоволенні позову просить відмовити в повному обсязі.
23 грудня 2025 року від відповідача на адресу суду надійшли додаткові пояснення, у яких позивач вказує, що здоров`я позивача внаслідок ракетних атак значно погіршилось, у зв`язку із чим останній не має можливості сплатити податковий борг.
Також, 23 грудня 2025 року відповідачем на адресу суду направлено документи на підтвердження погіршення стану відповідача у зв`язку із проживанням на території можливих бойових дій.
25 грудня 2025 року від відповідача на адресу суду надійшли документи на підтвердження пошкодження його житла внаслідок збройної агресії російської федерації. 
06 січня 2026 року від відповідача на адресу суду надійшла копія рішення Запорізької міської ради від 30 квітня 2025 року за № 27, яким внесено зміни до Положення про податок на майно (в частині податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки), затвердженого рішенням ЗМР від 28 січня 2015 року № 5 (зі змінами).
Дослідивши адміністративний позов, інші письмові докази, оцінивши їх за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх всебічному, повному і об`єктивному дослідженні, проаналізувавши положення чинного законодавства, що регулює спірні правовідносини, суд доходить висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.
Судом під час розгляду справи встановлено наступне.
ОСОБА_1 перебуває на обліку в ГУ ДПС у Запорізькій області як платник податків. Станом на день подання позовної заяви за ОСОБА_1 рахується податковий борг з податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, сплачуваний фізичними особами, які є власниками об`єктів житлової нерухомості у загальній сумі 19 670,41 грн.
Податковий борг виник внаслідок прийнятого відповідачем повідомлення-рішення форми «Ф» » №0836490-2405-0830 від 08 вересня 2021 року, згідно якого відповідачу визначено до сплати податок на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, сплачений фізичними особами, які с власниками об`єктів житлової нерухомості у сумі 8 133,01 грн. (термін сплати 19 квітня 2023 року). Вищезазначене податкове повідомлення-рішення надіслано рекомендованим листом з повідомленням про вручення на адресу відповідача та одержане ним 15 жовтня 2021 року, що підтверджується наявним в матеріалах справи рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення.
01 лютого 2022 року ОСОБА_1 звернувся до Запорізького окружного адміністративного суду і позовною заявою до Головного управління ДПС у Запорізькій області про визнання протиправним та скасування вищезазначеного податкового повідомлення-рішення. Рішенням Запорізького окружного адміністративного суду від 04 липня 2022 року по справі №280/1855/22 позов ОСОБА_1 задоволено. Проте, постановою Третього апеляційного адміністративного суду від 19 квітня 2023 року рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 04 липня 2022 року по справі №280/1855/22 скасовано, у задоволенні позову ОСОБА_1 відмовлено.
Тобто, повідомлення-рішення форми «Ф» » №0836490-2405-0830 від 08 вересня 2021 року вважається узгодженим в судовому порядку з 19 квітня 2023 року. 
Окрім того, відповідачу позивачем визначено суми плати з податку на нерухоме майно відмінне від земельної ділянки за нежитлову нерухомість згідно податкового повідомлення-рішення форми «Ф» № 0062034-2409-0830-UA23060070000082704 від 27 лютого 2024 року, згідно якого відповідачу визначено до сплати податок на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, сплачений фізичними особами, які с власниками об`єктів житлової нерухомості у сумі 11 537,40 гри (термін сплати 14 травня 2024 року), яке направлено відповідачу засобами поштового зв`язку, однак не вручене відповідачу з незалежних від позивача причин.
Вказане податкове повідомлення-рішення відповідачем в судовому порядку не оскаржувалось, а тому вважається узгодженими.
Крім цього, позивачу за несвоєчасну сплату податкових зобов`язань у 2025 році нараховано пеню у сумі 29,64 грн.
Також, відповідачу засобами поштового зв`язку направлена податкова вимога форми «Ф» від 02 жовтня 2024 року № 0006773-1313-0801, яка не вручена відповідачу з незалежних від позивача причин.
Оскільки відповідач у добровільному порядку не сплатив вищезазначене грошове зобов`язання, позивач звернувся до суду із даним позовом.
Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам суд виходить із наступного.
Правовідносини з приводу предмету адміністративного позову між позивачем та відповідачем врегульовані положеннями Податкового кодексу України від 02 грудня 2010 року № 2755-VI (далі – ПК України, Кодекс).
Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів регулює Податковий кодекс України, зокрема, визначає вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства.
У відповідності до вимог статті 36 вказаного Кодексу податковим обов`язком визнається обов`язок платника податку обчислити, задекларувати та/або сплатити суму податку та збору в порядку і строки, визначені цим Кодексом або законами з питань митної справи.
Виконанням податкового обов`язку визнається сплата в повному обсязі платником відповідних сум податкових зобов`язань у встановлений податковим законодавством строк (стаття 38 ПК України).
Пунктом 15.1 статті 15 ПК України визначено, що платниками податків визнаються фізичні особи (резиденти і нерезиденти України), юридичні особи (резиденти і нерезиденти України) та їх відокремлені підрозділи, які мають, одержують (передають) об`єкти оподаткування або провадять діяльність (операції), які є об`єктом оподаткування згідно з цим Кодексом або податковими законами, і на яких покладено обов`язок із сплати податків та зборів згідно з цим Кодексом.
За змістом підпункту 16.1.4. пункту 16.1 статті 16 ПК України платник податків зобов`язаний сплачувати податки та збори в строки та у розмірах, встановлених цим Кодексом та законами з питань митної справи.
Відповідно до пунктів 8.1, 8.2, 8.3 статті 8 коментованого Кодексу в Україні встановлюються загальнодержавні та місцеві податки та збори. До загальнодержавних належать податки та збори, що встановлені цим Кодексом і є обов`язковими до сплати на усій території України, крім випадків, передбачених цим Кодексом. До місцевих належать податки та збори, що встановлені відповідно до переліку і в межах граничних розмірів ставок, визначених цим Кодексом, рішеннями сільських, селищних, міських рад та рад об`єднаних територіальних громад, які створені згідно із законом та перспективним планом формування територій громад, у межах їх повноважень і є обов`язковими до сплати на території відповідних територіальних громад.
До місцевих податків відповідно до підпункту 10.1.1. пункту 10.1. статті 10 Податкового кодексу України належать податок на майно, які є предметом стягнення за даним адміністративним позовом.
Відповідно до статті 265 Податкового кодексу України податок на майно складається, серед іншого, з податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки (265.1.1. пункту 265.1. статті 265 ПК України).
Виходячи із положень підпункту 266.1.1. пункту 266.1. статті 266 ПК України, відповідач є платником податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки (об`єкта житлової нерухомості).
Об`єктом оподаткування є об`єкт житлової та нежитлової нерухомості, в тому числі його частка (підпункт 266.2.1. пункту 266.2. статті 266 ПК України).
Підпунктом 266.3.1 пункту 266.3 статті 266 ПК України передбачено, що базою оподаткування є загальна площа об`єкта житлової та нежитлової нерухомості, в тому числі його часток.
База оподаткування об`єктів житлової та нежитлової нерухомості, в тому числі їх часток, які перебувають у власності фізичних осіб, в силу вимог підпункту 266.3.2. пункту 266.3 статті 266 ПК України, обчислюється контролюючим органом на підставі даних Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, що безоплатно надаються органами державної реєстрації прав на нерухоме майно та/або на підставі оригіналів відповідних документів платника податків, зокрема документів на право власності.
В силу вимог підпункту 266.5.1. пункту 266.5. статті 266 ПК України, ставки податку для об`єктів житлової та/або нежитлової нерухомості, що перебувають у власності фізичних та юридичних осіб, встановлюються за рішенням сільської, селищної, міської ради або ради об`єднаних територіальних громад, що створені згідно із законом та перспективним планом формування територій громад, залежно від місця розташування (зональності) та типів таких об`єктів нерухомості у розмірі, що не перевищує 1,5 відсотка розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня звітного (податкового) року, за 1 квадратний метр бази оподаткування.
Податок сплачується за місцем розташування об`єкта/об`єктів оподаткування і зараховується до відповідного бюджету згідно з положеннями Бюджетного кодексу України. Фізичні особи можуть сплачувати податок у сільській та селищній місцевості через каси сільських (селищних) рад або рад об`єднаних територіальних громад, що створені згідно із законом та перспективним планом формування територій громад, за квитанцією про прийняття податків (підпункт 266.9.1. пункту 266.9. статті 269 ПК України).
Як визначено в підпункті "а" підпункту 266.10.1. пункту 266.10 статті 266 ПК України податкове зобов`язання за звітний рік з податку сплачується фізичними особами - протягом 60 днів з дня вручення податкового повідомлення-рішення.
В силу вимог пункту 4 розділу ІІІ Порядку надіслання контролюючими органами податкових повідомлень-рішень платникам податків, затвердженого наказом Міністерства фінансів України №1204 від 28 грудня 2015 року, якщо пошта (поштова служба) не може вручити платнику податків податкове повідомлення-рішення у зв`язку з відсутністю за місцезнаходженням посадових осіб платника податків, їхньою відмовою прийняти податкове повідомлення-рішення, незнаходження фактичного місця розташування (місцезнаходження) платника податків або з інших причин, податкове повідомлення-рішення вважається врученим платнику податків у день, зазначений поштою (поштовою службою) в повідомленні про вручення із зазначенням причини невручення.
Із урахуванням вказаного всі вище вказані податкові повідомлення-рішення вважаються врученими платнику податків у встановленому порядку.
Оскільки, податкове повідомлення – рішення №0836490-2405-0830 від 08 вересня 2021 року узгоджене в судовому порядку, а щодо податкового повідомлення – рішення № 0062034-2409-0830-UA23060070000082704 від 27 лютого 2024 року відповідачем у відповідності до вимог статті 56 Податкового кодексу України не була порушена процедура адміністративного оскарження податкового зобов`язання, визначених цим податковим повідомленням-рішенням, суд приходить до переконання, що донараховані контролюючим органом зобов`язання в загальному розмірі 19 670,41 грн., є узгодженими та являється податковим боргом відповідача.
Доказів, які б свідчили про погашення заборгованості в загальному розмірі 19 670,41 грн., що є предметом стягнення або спростування її наявності, відповідач суду не надав.
У разі коли у платника податків виник податковий борг, контролюючий орган надсилає (вручає) йому податкову вимогу в порядку, визначеному для надсилання (вручення) податкового повідомлення-рішення. Податкова вимога може надсилатися (вручатися) контролюючим органом за місцем обліку платника податків, в якому обліковується податковий борг платника податків (підпункт 59.1 статті 59 ПК України).
З`ясовані у справі обставини свідчать, що Головним управлінням Державної податкової служби у Запорізькій області винесено податкову вимогу форми "Ф" №0001796-1304-0801 від 27 червня 2023 року, яка направлена відповідачу рекомендованим листом з повідомленням, однак не вручена відповідачу з незалежних від позивача причин.
Як і у відношенні до податкового повідомлення-рішення № 0062034-2409-0830-UA23060070000082704 від 27 лютого 2024 року у суду відсутні докази про оскарження відповідачем податкової вимоги у строк передбачений законом.
Підпунктом 14.1.175. пункту 14.1 статті 14 ПК України визначено, що податковий борг - сума узгодженого грошового зобов`язання, не сплаченого платником податків у встановлений цим Кодексом строк, та непогашеної пені, нарахованої у порядку, визначеному цим Кодексом.
Податковий борг відповідача підтверджується детальним розрахунком податкового боргу, що підлягає стягненню за платежами, податковими повідомленнями-рішеннями №0836490-2405-0830 від 08 вересня 2021 року, № 0062034-2409-0830-UA23060070000082704 від 27 лютого 2024 року, податковою вимогою форми "Ф" №0001796-1304-0801 від 27 червня 2023 року і обліковою карткою платника податку, які містяться в матеріалах справи.
Таким чином, суд приходить до висновку, що визначені контролюючим органом податкові зобов`язання з податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, сплачений фізичними особами, які є власниками об`єктів житлової нерухомості в розмірі 19 670,41 гривень, являється податковим боргом відповідача.
Доказів, які б свідчили про погашення заборгованості в загальному розмірі 19 670,41 гривень, що є предметом стягнення або спростування її наявності, відповідач суду не надав.
При цьому, враховуючи наявність узгодженого податкового зобов`язання суд не може надавати правову оцінку доводам відповідача з приводу відсутності у нього можливості щодо погашення боргу, оскільки положеннями ПК України не передбачено списання податкового боргу у разі неможливості виконати свій податковий обов`язок платником податків у зв`язку із відсутністю коштів або погіршенням стану здоров`я.
Відповідно до підпункту 20.1.34. пункту 20.1 статті 20 ПК України передбачено право контролюючих органів звернення до суду щодо стягнення коштів платника податків, який має податковий борг, з рахунків у банках, що обслуговують такого платника податків, на суму податкового боргу або його частини.
Контролюючий орган здійснює за платника податків і на користь держави заходи щодо погашення податкового боргу такого платника податків шляхом стягнення коштів, які перебувають у його власності, а в разі їх недостатності - шляхом продажу майна такого платника податків, яке перебуває у податковій заставі (пункт 95.1. статті 95 ПК України).
Пунктами 95.3 та 95.4 статті 95 ПК України визначено заходи щодо погашення податкового боргу платника податків, відповідно до вимог яких стягнення коштів у рахунок погашення такого боргу здійснюється за рішенням суду з рахунків платника податків у банках, обслуговуючих такого платника податків, та за рахунок готівки, що належить такому платнику податків.
Враховуючи те, що відповідачем не сплачено грошове зобов`язання у терміни визначені Податковим кодексом України, то суд зазначає підставним звернення податкового органу до суду із позовом на стягнення 19 670,41 грн., у спосіб визначений пунктами 95.3 та 95.4 статті 95 вказаного Кодексу.
З огляду на вказане, позовні вимоги про стягнення з відповідача податкового боргу в загальній сумі 19 670,41 грн. є обґрунтованими, а позов таким що підлягає до задоволення.
З урахуванням положень статті 139 КАС України розподіл судових витрат не здійснюється.
Керуючись вимогами статтями 2, 6-11, 77, 192-194, 205, 241-246 КАС України, суд, -
ВИРІШИВ:
Позовну заяву Головного управління ДПС у Запорізькій області задовольнити.
Стягнути з ОСОБА_1 податковий борг у сумі 19 670,41 грн. (дев`ятнадцять тисяч шістсот сімдесят гривень 41 копійка) по податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, сплачений фізичними особами, які є власниками об`єктів житлової нерухомості, які зарахувати: р/р UA328999980314040617000008479; отримувач - ГУК у Запорізький області/ТГ м.Запоріжжя, код отримувача - 37941997, банк отримувача - Казначейство України (ЕАП) МФО 899998, код класифікації доходів бюджету 18010200.
Розподіл судових витрат не здійснюється. 
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Рішення суду може бути оскаржено в апеляційному порядку до Третього апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його (її) проголошення, а якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Рішення у повному обсязі складено та підписано 15 січня 2026 року. 

Суддя Д.В. Татаринов