Справа № 420/37725/25 
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
14 січня 2026 року м. Одеса

Одеський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Катаєвої Е.В., розглянувши у порядку письмового провадження в місті Одесі справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) до ІНФОРМАЦІЯ_1 ( АДРЕСА_2 ) про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити певні дії, - 

В С Т А Н О В И В:

До Одеського окружного адміністративного суду через підсистему «Електронний суд» надійшов адміністративний позов ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 , в якому позивач просив суд: 
визнати протиправною бездіяльність відповідача щодо невиплати ОСОБА_1 компенсації втрати частини грошових доходів за період з 12.10.2016 року по 31.10.2025 року у зв`язку з порушенням термінів виплати індексації грошового забезпечення за період з 12.10.2016 року по 28.03.2019 року виплаченої 31.10.2025 року на виконання рішення Одеського окружного адміністративного суду від 19.06.2023 року у справі №540/8054/21 та постанови П`ятого апеляційного адміністративного суду від 25.01.2024 року у справі №540/8054/21;
зобов`язати відповідача нарахувати та виплатити на користь ОСОБА_1 компенсацію втрати частини грошових доходів за період з 12.10.2016 року по 31.10.2025 року у зв`язку з порушенням термінів виплати індексації грошового забезпечення за період з 12.10.2016 року по 28.03.2019 року виплаченої 31.10.2025 року на виконання рішення Одеського окружного адміністративного суду від 19.06.2023 року у справі №540/8054/21 та постанови П`ятого апеляційного адміністративного суду від 25.01.2024 року у справі №540/8054/21.
Позивач зазначив, що він проходив військову службу з 12.10.2016 року по 28.03.2019 року у ІНФОРМАЦІЯ_2 та був зарахований на грошове забезпечення до ІНФОРМАЦІЯ_1 . 
Проте у період проходження військової служби йому не у повному обсязі виплачувалось грошове забезпечення, у зв`язку з чим він звернувся до суду.
Для вирішення спору він звернувся до суду та його позовні вимоги були задоволені.
31.10.2025 року на виконання рішення Одеського окружного адміністративного суду від 19.06.2023 року у справі №540/8054/21 та постанови П`ятого апеляційного адміністративного суду від 25.01.2024 року у справі №540/8054/21 відповідачем виплачено індексацію грошового забезпечення за період з 12.10.2016 року по 28.02.2018 року із застосування базового місяця січень 2008 року та індексацію грошового забезпечення у фіксованій величині 3949,69 грн. в місяць за період з 01.03.2018 року по 28.03.2019 року у загальній сумі 108 875,45 грн., що підтверджується банківською випискою.
Позивач вказує, що відповідачем в порушення статті 4 Закону України від 19.10.2000 року №2050-ІІІ «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати» (далі - Закон №2050-ІІІ) не виплачено на його користь компенсацію втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати. 
Таку бездіяльність позивач вважає протиправною та посилаючись на положення Закону №2050-ІІІ, Порядку проведення компенсації громадянам втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням термінів їх виплати, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 21.02.2001 року №159 (далі - Порядок №159), судову практику просила задовольнити позовні вимоги. 
Ухвалою суду від 11.11.2025 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі, вирішено здійснити розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін за наявними матеріалами справи в електронній формі. 
Представник відповідача позовні вимоги не визнав та зазначив, що у провадженні Одеського окружного адміністративного суду перебуває справа за позовом того ж позивача, до того ж відповідача, предметом спору є вимоги у тих самих правовідносинах (справа № 420/37728/25). У вказаній справі предметом спору є вимога виплатити на користь позивача середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні. Передумовами обох позовів слугували одні й ті самі обставини: на підставі судового рішення у справі № 540/8054/21 відповідач сплатив позивачу індексацію грошового забезпечення. За період з дати звільнення зі служби і по момент фактичного отримання індексації позивач вимагає виплатити йому середній заробіток за час затримки виплати всіх сум, що належали йому при звільненні. 
У цій же справі (№ 420/37725/25) позивач вимагає сплатити йому компенсацію втрати частини доходів у зв`язку з порушенням термінів їх виплати.
Хоча формально позовні вимоги у обох справах сформульовані по-різному, фактично вони по своїй суті дублюються. Задоволення у такому випадку позову у справі № 420/37725/25 одночасно із задоволенням позову у справі №420/37728/25 може призвести до подвійної компенсації на користь позивача, що не узгоджується з принципами розумності, справедливості, добросовісності, та фактично призвести до безпідставного збагачення позивача.
Також представник вважає, що правові позиції, використані у позові, були сформовані Верховним Судом за результатами аналізу спірних відносин, які виникли (тривали) у мирний час. Однак, вказана судова практика не враховує особливості воєнного часу, тому не можна вважати релевантною стосовно конкретних спірних правовідносин у цій справі.
Справа розглянута у письмовому провадженні.
Судом встановлено, що ОСОБА_1 з 12.10.2016 року по 28.03.2019 року проходив військову службу у ІНФОРМАЦІЯ_2 та був зарахований на грошове забезпечення до ІНФОРМАЦІЯ_1 .
Вважаючи, що у період проходження військової служби йому не у повному обсязі виплачувалось грошове забезпечення, він звернувся до суду.
Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 19.06.2023 року у справі №540/8054/21 задоволений частково позов ОСОБА_1 та, зокрема, зобов`язано ІНФОРМАЦІЯ_3 нарахувати та виплатити на користь ОСОБА_1 індексацію грошового забезпечення за період з 12.10.2016 року по 28.02.2018 року включно із прийняттям індексу споживчих цін за 1 або 100 відсотків для обчислення індексації грошового забезпечення у січні 2008 року (базовий місяць). 
Постановою П`ятого апеляційного адміністративного суду від 25.01.2024 року у справі №540/8054/21 апеляційну скаргу ОСОБА_1 задоволено частково. Рішення суду від 19.06. 2023 року скасовано в частині позовних вимог, в задоволенні яких було відмовлено, а саме - щодо виплати щомісячної фіксованої індексації. Прийнято в цій частині постанову, якою позовні вимоги ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 про визнання протиправними дій та бездіяльності, зобов`язання вчинити певні дії задоволено частково. Зобов`язано ІНФОРМАЦІЯ_3 виплатити ОСОБА_1 індексацію грошового забезпечення у фіксованому розмірі 3949,69 грн. на місяць за період з 01.03.2018 року по 28 березня 2019 року включно відповідно до приписів абзаців 3, 4, 6 пункту 5 «Порядку проведення індексації грошових доходів населення», затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.2003 року №1078. В решті рішення Одеського окружного адміністративного суду від 19 червня 2023 року – залишити без змін.
31.10.2025 року на виконання рішення Одеського окружного адміністративного суду від 19.06.2023 року у справі №540/8054/21 та постанови П`ятого апеляційного адміністративного суду від 25.01.2024 року у справі №540/8054/21 відповідачем виплачено індексацію грошового забезпечення за період з 12.10.2016 року по 28.02.2018 року із застосування базового місяця січень 2008 року та індексацію грошового забезпечення у фіксованій величині 3949,69 грн. в місяць за період з 01.03.2018 року по 28.03.2019 року у загальній сумі 108 875,45 грн.
Оскільки відповідачем виплачені кошти на виконання рішення суду без нарахування та виплати компенсації втрати частини доходів у зв`язку з порушенням термінів виплати грошового забезпечення, позивач звернувся до суду з даним позовом.
Спірні правовідносини регламентовані Законом №2050-III.
Статтею 1 Закону №2050-III встановлено, що підприємства, установи і організації всіх форм власності та господарювання здійснюють компенсацію громадянам втрати частини доходів у випадку порушення встановлених строків їх виплати, у тому числі з вини власника або уповноваженого ним органу (особи).
Відповідно до ст.2 Закону компенсація громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати (далі - компенсація) провадиться у разі затримки на один і більше календарних місяців виплати доходів, нарахованих громадянам за період починаючи з дня набрання чинності цим Законом.
Під доходами у цьому Закону слід розуміти грошові доходи громадян, які вони одержують на території України і які не мають разового характеру: пенсії; соціальні виплати; стипендії; заробітна плата (грошове забезпечення) та інші. Щодо суми індексації грошових доходів громадян, то внесення вказаних сум в доходи, які підлягають компенсації були внесені Законом №1214 –ІХ від 04.02.2021 року.
Згідно з правовим висновком Верховного Суду основною умовою для виплати громадянину компенсації є порушення встановлених строків виплати нарахованих доходів (у тому числі пенсії). При цьому компенсація за порушення строків виплати такого доходу проводиться незалежно від порядку і підстав його нарахування: самим підприємством, установою чи організацією (у цій справі - пенсійним органом) добровільно чи на виконання судового рішення (постанова від 14.04.2021 року у справі №465/322/17).
Пункти 1,2 Порядку №159 відтворюють положення Закону №2050-III, конкретизують підстави та механізм виплати компенсацій.
Суд вважає, що право на отримання компенсація громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати є соціальним правом громадянина, тобто правом, яке закріплено у в законодавстві і перебуває під захистом держави. 
Згідно зі ст.ст.3,4,5 Закону сума компенсації обчислюється шляхом множення суми нарахованого, але не виплаченого громадянину доходу за відповідний місяць (після утримання податків і обов`язкових платежів) на індекс інфляції в період невиплати доходу (інфляція місяця, за який виплачується доход, до уваги не береться). Виплата громадянам суми компенсації провадиться у тому ж місяці, у якому здійснюється виплата заборгованості за відповідний місяць. Своєчасно не отриманий з вини громадянина доход компенсації не підлягає.
Статтею 7 Закону №2050-III, п.8 Порядку №159 визначено, що відмова власника або уповноваженого ним органу (особи) від виплати компенсації може бути оскаржена громадянином у судовому порядку.
Відповідно до ч.5 ст.242 КАС України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.
02.04.2024 року Верховний Суд у складі Судової палати з розгляду справ щодо захисту соціальних прав Касаційного адміністративного суду прийняв постанову по справі №560/8194/20.
В постанові від 02.04.2024 року (пункти 31-36) зазначено, що аналіз норм статей 1, 2, 4 Закону № 2050-ІІІ та Порядку № 159 свідчить, що ними фактично встановлено (визначено) обов`язок відповідного підприємства, установи і організації всіх форм власності та господарювання (у цьому випадку - органу Пенсійного фонду України) у разі порушення встановлених строків виплати доходу (в тому числі пенсії) громадянам провести їх компенсацію (нарахувати та виплатити) у добровільному порядку в тому ж місяці, у якому здійснюється виплата заборгованості з перерахованої пенсії.
Судова палата вважала, що відмова відповідача у виплаті компенсації громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати у розумінні статті 7 Закону №2050-ІІІ не обов`язково має висловлюватися через ухвалення окремого акта індивідуальної дії, оскільки це не передбачено законодавством.
Зазначену норму варто тлумачити у її системному зв`язку з нормами статей 2-4 Закону № 2050-ІІІ, які визначають, що компенсація втрати частини доходів через порушення строку їх виплати повинна нараховуватись, у цій справі органами Пенсійного фонду України, у місяці, в якому проведено виплату заборгованості. Відповідно невиплата компенсації у вказаний період свідчить про відмову виплатити таку згідно із Законом № 2050-ІІІ і не потребує оформлення відмови окремим рішенням.
Вчинення ж відповідачем активної дії, що проявляється, зокрема, у наданні листа-відповіді на звернення особи щодо виплати належних їй сум компенсації, слід розглядати лише як додаткову форму повідомлення про відмову.
Врахувавши зазначене, Судова палата вважала за необхідне відступити від висновків, викладених у постановах Верховного Суду від 09.06.2021,17.11.2021, 27.07.2022, 11.05.2023 (справи №№ 240/186/20, 460/4188/20, 460/783/20,460/786/20, відповідно) про застосування строків звернення до суду з адміністративним позовом у правовідносинах щодо компенсації громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їхньої виплати відповідно до Закону № 2050-ІІІ та сформулювати такі висновки:
а) у спорах цієї категорії справ суди повинні застосовувати шестимісячний строк звернення до суду з позовом, визначений частиною першою статті 122 КАС України, який обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів;
б) нарахування і виплата компенсації втрати частини доходів у випадку порушення строку їх виплати зокрема і пенсії, проводиться у чітко визначений Законом № 2050-ІІІ строк - у тому ж місяці, в якому здійснюється виплата заборгованості за відповідний місяць. Тому особі, права якої порушені невиконанням обов`язку нарахувати і виплатити компенсацію втрати частини доходів у випадку порушення строків їх виплати, достовірно відомо про час та розмір виплаченої заборгованості. При цьому така особа має реальну, об`єктивну можливість виявити належну зацікавленість та вчинити активні дії з метою отримання інформації про розмір належної до виплати компенсації, порядок її нарахування і підстави виплати/невиплати;
в) з першого дня наступного місяця після отримання заборгованості з виплати пенсії за попередні періоди особа вважається такою, що повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи законних інтересів і з цього дня починається перебіг шестимісячного строку звернення з позовом до суду. Звернення до суду з позовом про нарахування і виплату компенсації втрати частини доходів після закінчення цього строку є підставою, передбаченою пунктом 8 частини першої статті 240, для залишення позовної заяви без розгляду;
г) отримання листа від територіального органу Пенсійного фонду України у відповідь на заяву не змінює час, з якого така особа повинна була дізнатись про порушення своїх прав, а свідчить про час, коли особа почала вчиняти активні дії щодо реалізації свого права на отримання компенсації у позасудовому чи судовому порядку. Відповідно з вказаної дати не може розпочинатись відлік строку звернення з позовом до суду.
Саме такий підхід до обчислення строків звернення до суду з позовом у спорах зазначеної категорії справ відповідатиме принципу верховенства права та його складовій - принципу правової визначеності, сприятиме стабільності правовідносин щодо виплати компенсації громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати. Крім того, такий підхід відповідатиме і підходам Судової палати з розгляду справ щодо захисту соціальних прав Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду щодо порядку обчислення строків звернення до суду в спорах про перерахунок пенсій, викладеним у постанові від 31.03.2023 у справі № 240/12017/19, яку взяв до уваги суд апеляційної інстанції під час розгляду цієї справи.
Судом встановлено, що позивач не отримував у повному обсязі індексацію грошового забезпечення. Лише на виконання рішення суду отримав кошти 31.10.2025 року. 
Крім того, за правовим висновком Верховного Суду, викладеним у постанові від 11.04.2025 року по справі №280/8933/24, нормативне урегулювання відносин щодо компенсації громадянам втрати частини доходів вказує на те, що така компенсація пов`язана:
по-перше, з порушенням встановлених строків виплати таких доходів;
по-друге, з виключним переліком доходів як систематичних грошових виплат громадянам;
по-третє, з фактом виплати нарахованих доходів.
При цьому, підставою для компенсації є затримка виплати доходів на один і більше календарних місяців. Тому розмір компенсації невід`ємно пов`язаний з видом та розміром невчасно виплаченого доходу, а також з тривалістю часу, протягом якого була затримка його виплати. У питанні про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати ключовим питанням є дохід.
Обов`язком відповідача є виплата вказаної компенсації разом з виплатою заборгованості в силу приписів Закону № 2050-ІІІ . 
Таким чином, позивачем дотриманий строк звернення до суду з даним позовом.
Верховний Суд у постанові від 11.04.2025 року по справі №280/8933/24 зазначив, що зі змісту ст.2 Закону № 2050-ІІІ випливає, що право на компенсацію частини доходів у громадянина пов`язується з настанням такого юридичного факту (події), як невиплата грошового доходу у встановлені строки його виплати. Відповідно до ст.3 Закону сума компенсації обчислюється шляхом множення суми нарахованого, але не виплаченого громадянину доходу за відповідний місяць (після утримання податків і обов`язкових платежів) на індекс інфляції в період невиплати доходу (інфляція місяця, за який виплачується дохід, до уваги не береться). Компенсація обчислюється як добуток «нарахованого, але не виплаченого грошового доходу» за відповідний місяць, означає, що має існувати обов`язкова складова обчислення компенсації - невиплачений грошовий дохід, який може бути або нарахований, або який можна нарахувати, зокрема, і на підставі судового рішення.
Суд вважає неспроможними доводи представника відповідача, що практику Верховного Суду наведена позивачем не можна вважати релевантною стосовно конкретних спірних правовідносин у цій справі, оскільки вона сформована за правовідносинами у мирний час без врахування особливостей воєнного часу. Практика Верховного Суду за подібними правовідносинами є сталою и не змінювалась під час воєнного часу та стосується дотримання суб`єктами владних повноважень соціальних прав військовослужбовців.
Також суд не приймає до увагу доводи представника відповідача, що звернення позивача з позовами по цій справі про нарахування та виплату втрати доходу та по справі №420/37728/25 про стягнення середнього заробітку за час затримку розрахунку при звільненні є позовними вимогами позивача хоча формально сформульованими по-різному, фактично вони по своїй суті дублюються.
Вказані правовідносини є різними та регламентовані різними нормативно-правовими актами. Крім того, якщо Закону № 2050-ІІІ регламентує виключно питання компенсації громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати та пов`язаний з індексом інфляції в період невиплати доходу, то питання стягнення середнього заробітку за час затримки саме при звільненні стосується як компенсаційного характеру вказаних виплат, так і мери відповідальності суб`єкта владних повноважень за порушення законодавства.
З урахуванням правових висновків Верховного Суду, а також на підставі положень Закону № 2050-ІІІ та Порядку № 159, оцінивши достовірність та достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, відповідно до свого внутрішнього переконання, суд дійшов висновку, що позовні вимоги позивача підлягають задоволенню. 
Керуючись статтями 2,3,6,7,8,9,12,139,241-246 КАС України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до ІНФОРМАЦІЯ_1 ( АДРЕСА_2 , код ЄДРПОУ НОМЕР_2 ) – задовольнити.
Визнати протиправною бездіяльність ІНФОРМАЦІЯ_1 щодо невиплати ОСОБА_1 компенсації втрати частини доходів у зв`язку з порушенням термінів виплати грошового забезпечення - виплаченого 31.10.2025 року на виконання рішення Одеського окружного адміністративного суду від 19.06.2023 року у справі №540/8054/21 та постанови П`ятого апеляційного адміністративного суду від 25.01.2024 року у справі №540/8054/21.
Зобов`язати ІНФОРМАЦІЯ_3 нарахувати та виплатити з 12.10.2016 року на користь ОСОБА_1 компенсацію втрати частини доходів у зв`язку з порушенням термінів виплати грошового забезпечення виплаченого 31.10.2025 року на виконання рішення Одеського окружного адміністративного суду від 19.06.2023 року у справі №540/8054/21 та постанови П`ятого апеляційного адміністративного суду від 25.01.2024 року у справі №540/8054/21 відповідно до Закону України від 19.10.2000 року №2050-ІІІ «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати», Порядку проведення компенсації громадянам втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням термінів їх виплати, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 21.02.2001 року №159. 
Рішення набирає законної сили у порядку ст.255 КАС України.
Рішення може бути оскаржене у порядку та строки встановлені ст.295-297 КАС України.

Суддя Е.В. Катаєва