ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД	
Справа № 750/3452/25                                                                  Суддя (судді) першої інстанції: Супрун О.П.

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

  03 грудня 2025 року                                                       м. Київ
          Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: 
Судді-доповідача: Ключковича В.Ю.
Суддів: Беспалова О.О., Грибан І.О.,
за участю:
секретаря судового засідання Кузьмука Б.І.,
розглянувши у порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Деснянського районного суду м. Чернігова від 14 квітня 2025 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання протиправними та скасування постанов у справах про адміністративні правопорушення,

В С Т А Н О В И В:
У березні 2025 року ОСОБА_1 (далі - позивач, апелянт) звернувся до Деснянського районного суду м. Чернігова з адміністративним позовом до ІНФОРМАЦІЯ_1 (далі - відповідач) про визнання протиправними та скасування постанов від 27 січня 2025 року № 91 та № 92 по справам про адміністративні правопорушення за частиною 3 статті 210-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення. 
Позовні вимоги мотивовані тим, що оскаржувані постанови є протиправними, винесеними з порушенням установленого порядку накладення адміністративних стягнень, ґрунтуються на неповному та необ`єктивному розгляді справ, не підтверджені допустимими та належними доказами та підлягають скасуванню. 
Рішенням Деснянського районного суду м. Чернігова від 14 квітня 2025 року позов ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання протиправними та скасування постанов у справах про адміністративні правопорушення задоволено частково.
Постанову № 91 по справі про адміністративне правопорушення за частиною третьою статті 210-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення від 27 січня 2025 року, винесену начальником ІНФОРМАЦІЯ_1 полковником ОСОБА_2 , про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності у вигляді штрафу в розмірі 17 000,00 грн за адміністративне правопорушення, передбачене частиною третьої статті 210-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення залишено без змін, а позовну заяву в цій частині без задоволення.
Постанову № 92 по справі про адміністративне правопорушення за частиною третьою статті 210-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення від 27 січня 2025 року, винесену начальником ІНФОРМАЦІЯ_1   ОСОБА_1   до адміністративної відповідальності у вигляді штрафу в розмірі 17 000,00 грн за адміністративне правопорушення, передбачене частиною третьої статті 210-1  Кодексу України про адміністративні правопорушення скасовано і закрито справу про адміністративне правопорушення.
Не погоджуючись з таким рішенням суду першої інстанції, позивач подав апеляційну скаргу.
Апелянт зазначає про те, що постанова начальника ІНФОРМАЦІЯ_2 №91 від 27 січня 2025 року є незаконною та передчасною, оскільки строк прибуття в повістці, вказаній у даній постанові є 20 жовтня 2025 року. Однак, 20 жовтня 2025 року ще настало.
Суд першої інстанції вийшов за межі позовних вимог та прийшов до помилкового рішення про те, що технічні помилки в протоколі № 91 про адміністративне правопорушення від 23 січня 2025 року та оскаржуваній постанові № 91 не можуть бути підставою для скасування загалом правомірної постанови.
Відповідач не вказував у своєму відзиві про те, що в протоколі і оскаржуваній постанові №91 були допущені описки, а тому суд першої інстанції допустив припущення. 
Строки притягнення до відповідальності за неявку за повісткою №574961 на 20 жовтня 2024 року, станом на день винесення оскаржуваної постанови №91 пройшли. Відповідачеві ніякі обставини не перешкоджали виявити правопорушення, яке на їхню думку вчинив позивач, вже наступного дня після дати вказаної в повістці, а саме 21 жовтня 2024 року. Якщо допускати, що в оскаржуваній постанові №91 були допущені описки, то в порушення статті 38 КУпАП відповідач притягнув позивача до відповідальності за межами допустимого строку притягнення до відповідальності за такі правопорушення, а суд першої інстанції вказану обставину не з`ясував та прийняв протиправне рішення в частині відмови в задоволенні позову щодо скасування постанови №91 від 27 січня 2025 року.
Ухвалами колегії Шостого апеляційного адміністративного суду від 21 листопада 2025 року відкрито апеляційне провадження та призначено справу до судового розгляду у відкритому судовому засіданні.
Відповідач правом подання відзиву на апеляційну скаргу не скористався.
03 грудня 2025 року позивач подав клопотання про розгляд справи без його участі.
Керуючись частинами 1 та 2 статті 308 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.
Перевіривши повноту встановлення судом фактичних обставин справи та правильність застосування ним норм матеріального і процесуального права, колегія суддів дійшла наступних висновків.
За фактичними обставинами справи, 23 січня 2025 року представником ІНФОРМАЦІЯ_1 складено Протокол про адміністративне правопорушення № 91, відповідно до якого ОСОБА_1 порушив Закон України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», а саме абзац другий частини першої статті 22 (не з`явився за викликом, згідно повістки № 574961 від 10 жовтня 2024 року), чим вчинив правопорушення, передбачене частиною третьою статті 210-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення. 
За результатом розгляду справи про адміністративне правопорушення, 27 січня 2025 року начальником ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 винесено Постанову № 91, якою позивача притягнуто до адміністративної відповідальності за правопорушення, передбачене частиною третьою статті 210-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення, та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 17 000,00 грн.
Не погоджуючись із постановою про притягнення до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 звернувся до суду з даним позовом.
Переглядаючи справу в межах доводів апеляційної скарги на предмет законності та обґрунтованості оскаржуваного рішення, колегія суддів виходить з наступного.
За приписами частини другої статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Статтею 7 Кодексу України про адміністративні правопорушення визначено, що ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом. Додержання вимог закону при застосуванні заходів впливу за адміністративні правопорушення забезпечується систематичним контролем з боку вищестоящих органів і посадових осіб, правом оскарження, іншими встановленими законом способами.
Відповідно до статті 235 Кодексу України про адміністративні правопорушення територіальні центри комплектування та соціальної підтримки розглядають справи про такі адміністративні правопорушення: про порушення призовниками, військовозобов`язаними, резервістами правил військового обліку, про порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію, про зіпсуття військово-облікових документів чи втрату їх з необережності (статті 210, 210-1, 211(крім правопорушень, вчинених військовозобов`язаними чи резервістами, які перебувають у запасі Служби безпеки України або Служби зовнішньої розвідки України). 
Від імені територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право керівники територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки.
Частиною 3 статті 210-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення передбачена адміністративна відповідальність за порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію, що вчинено в особливий період.
Приміткою до статті 210 Кодексу України про адміністративні правопорушення вказано, що положення  статей 210,  210-1  цього Кодексу не застосовуються у разі можливості отримання держателем Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів персональних даних призовника, військовозобов`язаного, резервіста шляхом електронної інформаційної взаємодії з іншими інформаційно-комунікаційними системами, реєстрами (у тому числі публічними), базами (банками) даних, держателями (розпорядниками, адміністраторами) яких є державні органи.
Диспозиція вказаної норми є бланкетною та відсилає до іншого законодавства, яке зокрема регулює порядок проведення мобілізації.
Так, в оскаржуваній Постанові № 91 від 27 січня 2025 року зазначено, що позивач порушив абзац другий частини першої статті 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку і мобілізацію».
Відповідно до абзацу другого частини першої статті 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку і мобілізацію»  громадяни зобов`язані надавати в установленому порядку під час мобілізації будівлі, споруди, транспортні засоби та інше майно, власниками яких вони є, Збройним Силам України, іншим військовим формуванням, силам цивільного захисту з наступним відшкодуванням державою їх вартості в порядку, встановленому законом.
Згідно з приписами абзацу дев`ятого частини третьої статті 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» у повістці про виклик до територіального центру комплектування та соціальної підтримки зазначаються:
1) прізвище, ім`я та по батькові і дата народження громадянина, якому адресована повістка;
2) найменування територіального центру комплектування та соціальної підтримки, що видав повістку;
3) мета виклику до територіального центру комплектування та соціальної підтримки;
4) місце, день і час явки за викликом;
5) підпис (електронний цифровий підпис) посадової особи, яка видала (сформувала) повістку;
6) реєстраційний номер повістки;
7) роз`яснення про наслідки неявки і про обов`язок повідомити про причини неявки.
Пунктом 10 частини 1 статті 1 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» встановлено: громадяни України, які підлягають взяттю на військовий облік, перебувають на військовому обліку призовників або у запасі Збройних Сил України, у запасі Служби безпеки України, розвідувальних органів України чи проходять службу у військовому резерві, зобов`язані:
- уточнити протягом 60 днів з дня набрання чинності указом Президента України про оголошення мобілізації, затвердженим Верховною Радою України, свої персональні дані через центр надання адміністративних послуг або через електронний кабінет призовника, військовозобов`язаного, резервіста, або у територіальному центрі комплектування та соціальної підтримки;
- прибувати за викликом районного (об`єднаного районного), міського (районного у місті, об`єднаного міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки (далі - відповідні районні (міські) територіальні центри комплектування та соціальної підтримки), Центрального управління або регіонального органу Служби безпеки України, відповідного підрозділу розвідувальних органів України для оформлення військово-облікових документів, взяття на військовий облік, проходження медичного огляду, направлення на підготовку з метою здобуття або вдосконалення військово-облікової спеціальності, призову на військову службу або на збори військовозобов`язаних та резервістів;
- проходити медичний огляд згідно з рішеннями комісії з питань взяття на військовий облік, комісії з питань направлення для проходження базової військової служби або військово-лікарської комісії відповідного районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки, закладів охорони здоров`я Служби безпеки України, а у Службі зовнішньої розвідки України, розвідувальному органі Міністерства оборони України чи розвідувальному органі центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері охорони державного кордону, - за рішенням керівників відповідних підрозділів або військово-лікарської комісії Служби зовнішньої розвідки України, розвідувального органу Міністерства оборони України чи центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері охорони державного кордону, відповідно;
- проходити підготовку до військової служби, військову службу і виконувати військовий обов`язок у запасі;
- виконувати правила військового обліку, встановлені законодавством.
- Резервісти зобов`язані прибувати до військової частини, в якій вони проходять службу у військовому резерві, за викликом командира цієї військової частини.
Як вбачається з матеріалів справи, повісткою від 10 жовтня 2024 року № 574961 здійснено виклик позивача до ІНФОРМАЦІЯ_1 на 20 жовтня 2024 року об 11:00 год. для уточнення облікових даних (а.с.46).
10 жовтня 2024 року вказана повістка надіслана ОСОБА_1 засобами поштового зв`язку рекомендованим поштовим відправленням № 0600295879677 та 19 жовтня 2024 року була повернута відправнику у зв`язку з відсутністю адресата за   адресою: АДРЕСА_1 (а.с.47).
В силу приписів пункту 41 Порядку № 560, вказана повістка вважається врученою ОСОБА_1 19 жовтня 2024 року.
Надалі, 23 січня 2025 року черговим ІНФОРМАЦІЯ_1 солдатом ОСОБА_3 складено Протокол № 91 про адміністративне правопорушення про те, що громадянин ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , уродженець м. Львів, 23 січня 2025 року о 14:35 год. порушив Закон України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», а саме абзац 1 частини першої статті 22 (не з`явився за викликом, згідно повістки
№ 574961 від 10 жовтня 2024 року на прибуття о 11:00 год. 20 жовтня 2025 року до ІНФОРМАЦІЯ_1 , що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 ), чим вчинив правопорушення, передбачене частиною третьою статті 210-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення.
Вказані обставини слугували підставою винесення спірної Постанови № 91 від 27 січня 2025 року, яка мотивована тим, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , отримав повістку від 10 жовтня 2024 року № 275961 про виклик до ІНФОРМАЦІЯ_1 на 20 жовтня 2025 року, але в порушення мобілізаційного законодавства, не виконав вимоги повістки та не з`явився до ІНФОРМАЦІЯ_1 , чим порушив абзац другий частини першої статті 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» (а.с.45).
Узагальнюючи наведене можна зробити висновок про те, що 27 січня 2025 року   ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ненадання в установленому порядку під час мобілізації будівлі, споруди, транспортного засобу та іншого майна, власником якого він є, Збройним Силам України, іншим військовим формуванням, силам цивільного захисту з наступним відшкодуванням державою їх вартості в порядку, встановленому законом, при цьому відповідач мав на увазі неявку ОСОБА_1 за повісткою про виклик № 574961.
Судова колегія враховує, що повістка № 574961 сформована за допомогою Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів, з якої вбачається виклик позивача на 20 жовтня 2024 року на 11:00 год за адресою: АДРЕСА_2 , для уточнення даних.
При цьому,  у Протоколі № 91 та Постанові № 91 відображено дату явки позивача - 20 жовтня 2025 року, що суд першої інстанції трактував технічною помилкою та вказав, що наведене не може бути підставою для скасування загалом правомірної постанови.
Так, процедуру складання територіальними центрами комплектування та соціальної підтримки протоколів, оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення, пов`язані з порушенням законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію, а також з порушенням призовниками, військовозобов`язаними, резервістами правил військового обліку та псуванням або недбалим зберіганням зазначеними особами військово-облікових документів (посвідчень про приписку до призовних дільниць, військових квитків, тимчасових посвідчень військовозобов`язаних), яке спричинило їх втрату врегульовано Інструкцією зі складання територіальними центрами комплектування та соціальної підтримки протоколів та оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення, затвердженою наказом Міністерства оборони №3 від 01.01.2024 року, який зареєстровано в Міністерстві юстиції України від 05.01.2024 року за №36/41381 (далі - Інструкція №36/41381).
Згідно з пунктом 2 Розділу І Інструкції №36/41381 уповноважені посадові особи територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки, яким надано право складати протоколи про адміністративні правопорушення, передбачені  статтями 210,  210-1,  211  Кодексу України про адміністративні правопорушення, визначаються наказами керівників відповідних територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки.
Відповідно до приписів пунктів 1-10 Розділу ІІ Інструкції №36/41381 протокол складає уповноважена посадова особа територіального центру комплектування та соціальної підтримки щодо особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, у двох примірниках, один з яких під розписку вручається особі, яка притягається до адміністративної відповідальності.
Протокол не складається у разі вчинення в особливий період адміністративних правопорушень, передбачених  статтями 210,  210-1  Кодексу України про адміністративні правопорушення, щодо особи, яка не з`явилася без поважних причин або не повідомила причину неприбуття на виклик територіального центру комплектування та соціальної підтримки, будучи належним чином повідомленою про дату, час і місце виклику, та за наявності у територіального центру комплектування та соціальної підтримки підтвердних документів про отримання особою виклику.
Таким чином, у спірному випадку відсутні підстави для складання Протоколу №91. Відповідно, підстав для надання оцінки його змісту судова колегія не вбачає.
Доводи апелянта щодо зазначення у Постанові №91 дати 20 жовтня 2025 року судова колегія відхиляє, оскільки відповідачем вказано вірні реквізити (номер та дата) повістки від 10 жовтня 2024 року № 574961, яка містить виклик позивача до ІНФОРМАЦІЯ_1 на 20 жовтня 2024 року об 11:00 год. для уточнення облікових даних.
Водночас, судова колегія враховує відсутність у Постанові №91 будь-яких відомостей про зміну кваліфікації інкримінованого адміністративного правопорушення, що в свою чергу свідчить про процесуальне порушення.
Згідно з ст. 9 Кодексу України про адміністративні правопорушення адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.
Юридичний склад адміністративного правопорушення це передбачена нормами права сукупність ознак (елементів), за наявності яких те чи інше протиправне діяння можна кваліфікувати як адміністративне правопорушення. Таку сукупність ознак формують чотири складових елементи: об`єкт, об`єктивна сторона (характеризують зовнішню сторону правопорушення); суб`єкт та суб`єктивна сторона (характеризують внутрішню сторону правопорушення).
Отже, особа може бути притягнута до адміністративної відповідальності виключно за умови встановлення складу адміністративного правопорушення.
Зазначене вище дозволяє колегії суддів прийти до висновку, що відповідачем належним чином не сформульовано суті вчиненого позивачем правопорушення, хоча формулювання повинно бути конкретним, оскільки є важливою умовою справедливого та об`єктивного розгляду справи та є необхідним для підготовки до належного захисту, на що неодноразово наголошував у своїх рішеннях Європейський суд з прав людини.
Щодо строку притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності судова колегія враховує наступне.
Відповідно до приписів статті 38 Кодексу України про адміністративні правопорушення адміністративне стягнення за вчинення в особливий період правопорушень, передбачених статтями 210,  210-1  цього Кодексу, може бути накладено протягом трьох місяців з дня його виявлення, але не пізніше одного року з дня його вчинення.
Як було встановлено вище, повісткою від 10 жовтня 2024 року № 574961 здійснено виклик позивача до ІНФОРМАЦІЯ_1 на 20 жовтня 2024 року об 11:00 год. для уточнення облікових даних. 10 жовтня 2024 року вказана повістка надіслана ОСОБА_1 засобами поштового зв`язку рекомендованим поштовим відправленням № 0600295879677 та 19 жовтня 2024 року була повернута відправнику у зв`язку з відсутністю адресата за   адресою: АДРЕСА_1 . В силу приписів пункту 41 Порядку № 560 вказана повістка вважається врученою ОСОБА_1 19 жовтня 2024 року.
На вказаний виклик позивач не відреагував, до відповідача не прибув, що не є спірним.
Таким чином, днем вчинення адміністративного правопорушення є 20 жовтня 2024 року; днем його виявлення є 21 жовтня 2024 року.
Тобто, станом на дату винесення спірної Постанови №91 від 27 січня 2025 року строк накладення адміністративного стягнення на ОСОБА_1 завершився (21 січня 2025 року).
З урахуванням наведеного у сукупності судова колегія дійшла висновку про те, що адміністративне стягнення до ОСОБА_1 застосовано з невірною правовою кваліфікацією та порушенням строків притягнення останнього до адміністративної відповідальності, а тому оскаржувана постанова ІНФОРМАЦІЯ_1 № 91 від 27 січня 2025 року є протиправною та підлягає скасуванню, а позовні вимоги в даній частині задоволенню.
Оцінивши докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх всебічному, повному та об`єктивному дослідженні, та враховуючи всі наведені обставини, колегія суддів приходить до висновку, що наявні правові підстави для скасування рішення суду першої інстанції в частині відмови у задоволенні позовних вимог про скасування постанови № 91 по справі про адміністративне правопорушення за частиною третьою статті 210-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення від 27 січня 2025 року, що винесена начальником ІНФОРМАЦІЯ_1   полковником ОСОБА_2 , про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності у вигляді штрафу в розмірі17 000,00 грн за адміністративне правопорушення, передбачене частиною третьої статті 210-1  Кодексу України про адміністративні правопорушення та закриття справи про адміністративне правопорушення, з ухваленням нового рішення про задоволення позову в цій частині.  
Відповідно до пункту 2 частини 1 статті 315 Кодексу адміністративного судочинства України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове судове рішення у відповідній частині або змінити судове рішення.
Приписи пунктів 1, 4 частини 1 статті 317 Кодексу адміністративного судочинства України визначають, що підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є: неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.
Статтею 132 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.
Відповідно до положень частини 1 статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.
Відтак, сума сплаченого позивачем судового збору у розмірі 1 514,00 грн (605,60 грн+908,40 грн) підлягає відшкодуванню за рахунок бюджетних асигнувань ІНФОРМАЦІЯ_1 .
Керуючись статтями 272, 286, 308, 311, 313, 315, 317, 321, 322 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-
П О С Т АН О В И В:
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.
Рішення Деснянського районного суду м. Чернігова від 14 квітня 2025 року скасувати в частині відмови у задоволенні позовних вимог про скасування постанови ІНФОРМАЦІЯ_1 № 91 від 27 січня 2025 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності у вигляді штрафу в розмірі 17 000,00 грн за адміністративне правопорушення, передбаченого частиною третьої статті 210-1  Кодексу України про адміністративні правопорушення, та закриття справи про адміністративне правопорушення.
Ухвалити у цій частині нове рішення.
Скасувати постанову ІНФОРМАЦІЯ_1   №91 від 27 січня 2025 року щодо притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності на підставі частини третьої статті 210-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення та закрити справу про адміністративне правопорушення.
Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань ІНФОРМАЦІЯ_1 на користь ОСОБА_1 судові витрати по сплаті судового збору у розмірі 1 514,00 грн (одна тисяча п`ятсот чотирнадцять гривень).
Постанова набирає законної сили з дати її ухвалення, є остаточною та не підлягає касаційному оскарженню.

Суддя доповідач:                                                        В.Ю. Ключкович

Судді:                                                                                  О.О. Беспалов 

                                                                                               І.О. Грибан