Справа № 138/74/26 
Провадження №:3/138/47/26  

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
23 січня 2026 року м. Могилів-Подільський

Суддя Могилів-Подільського міськрайонного суду Вінницької області Ясінський Ю.А., розглянувши матеріали, які надійшли з Військової частини НОМЕР_1 Державної прикордонної служби України про притягнення до адміністративної відповідальності  ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця смт. Коти Республіка Вірменія, мешканця АДРЕСА_1 , громадянина України, з середньою освітою, не одруженого, приватного підприємця, паспорт № НОМЕР_2 , ідентифікаційний номер НОМЕР_3 , тел. НОМЕР_4 , за ч. 1 ст. 204-1 КУпАП, -
ВСТАНОВИВ:
Згідно протоколу про адміністративне правопорушення серії ПдРУ № 334405 від 06.01.2026 ОСОБА_1 обвинувачується в тому, що 06.01.2026 о 15 год. 30 хв. на напрямку «н.п. Немія (Україна) – н.п. Отач (Республіка Молдова)» в районі прикордонного знаку № 0124, 1000 метрів від лінії державного кордону України здійснив спробу незаконного перетину державного кордону України поза пунктами пропуску вплав через річку Дністер, рухаючись до місця незаконного перетину кордону за самостійно підготовленим маршрутом, чим порушив вимоги статті 9 Закону України «Про державний кордон України», тобто вчинив правопорушення, відповідальність за яке передбачена ч. 1 ст. 204-1 КУпАП. 
В судове засідання  ОСОБА_1  не з`явився, однак 12.01.2026 через систему «Електронний суд» надіслав письмове заперечення до протоколу, де зазначено, що у другій половині грудня 2025 року до нього звернувся громадянин ОСОБА_2 , уродженець міста Полтави, з яким перебуває у дружніх стосунках, із проханням надати йому допомогу. Суть його прохання полягала в тому, щоб до 10 січня 2026 року ОСОБА_1 має прибув до міста Могилів-Подільський з метою зустрічі членів його сім`ї ОСОБА_3 та їхньої малолітньої дитини ОСОБА_4 , після чого здійснив їх перевезення до міста Полтави. Перевезення мало здійснюватися на автомобілі, на якому зазначені особи поверталися з території Республіки Молдова. Фактично ОСОБА_1 повинен був виконати функції водія, забезпечивши доставку сім`ї до міста Полтави. Звертаючись із зазначеним проханням, ОСОБА_2 пояснив, що має сумніви щодо можливості його дружини безпечно керувати транспортним засобом у зимовий період та за складних погодних умов, а також висловлює занепокоєння з приводу безпеки членів своєї сім`ї з огляду на наявність малолітньої дитини. ОСОБА_1 погодився надати зазначену допомогу, оскільки йому було роз`яснено, що знайти іншого досвідченого водія, який погодився б виконати зазначене перевезення, не виявилося можливим, у тому числі за грошову винагороду. До кінця грудня ОСОБА_2 неодноразово повертався до зазначеного питання, уточнюючи, чи залишаються чинними досягнуті між нами домовленості. Він підтверджував, що має намір виконати взяте на себе зобов`язання. 31 грудня 2025 року ОСОБА_2 зв`язався з ОСОБА_1 телефоном, та повідомив, що 6 січня 2026 року необхідно прибути до міста Могилів-Подільський для зустрічі автомобіля, пасажирами якого були члени його сім`ї, з метою подальшого керування зазначеним транспортним засобом та їх перевезення до міста Полтави, як це було попередньо узгоджено між ними. ОСОБА_1 підтвердив свою готовність виконати зазначену домовленість. Діючи відповідно до досягнутих домовленостей, 06 січня 2026 року прибув до міста Могилів-Подільський з метою очікування сім`ї ОСОБА_2 . Для прибуття до зазначеного міста прямував таким маршрутом: з міста Полтава до міста Київ дістався автобусом маршрутного рейсу «Зелений Слон», що підтверджується відповідним проїзним квитком. Далі з міста Києва прослідував автобусом за маршрутом автовокзал міста Києва — автостанція міста Могилів-Подільський, що також підтверджується проїзним квитком. У зв`язку з несприятливими погодними умовами автобус рухався зі зниженою швидкістю та, не доїжджаючи до міста Могилів-Подільський, під час в`їзду до населеного пункту був зупинений військовослужбовцями на блокпості. До салону автобуса увійшов військовослужбовець, який розпочав перевірку документів у пасажирів, при цьому особливу увагу було приділено наявності та стану документа «Резерв+». ОСОБА_1 пред`явив зазначений документ. Після його перевірки останньому було запропоновано вийти з автобуса, що він і зробив. Надалі супроводили до окремого приміщення, де попросили пред`явити паспорт, застосунок «Дія» та документ «Резерв+». При цьому було повідомлено, що у разі відсутності порушень та за умови підтвердження коректності документів його пересадять на інший автобус, після чого зможе продовжити рух з метою зустрічі зазначених раніше осіб. Працівниками було здійснено телефонне звернення до «Оберіг», у ході якого підтверджено інформацію про наявність у нього чинної відстрочки. Незважаючи на це, дозвіл на подальше слідування йому надано не було. Після перевірки документів було вилучено паспорт. Фактично був затриманий приблизно на одну годину у період з 13:15 до 14:15, під приводом перевірки достовірності пред`явлених ним документів. Після спливу зазначеного часу, без роз`яснення причин та без повідомлення будь яких пояснень, до блокпоста прибув службовий автомобіль типу пікап. Його посадили до зазначеного автомобіля разом із військовослужбовцем та доставили до невідомого підрозділу (чергової частини), розташованого орієнтовно за 15 хвилин їзди від блокпоста. У зазначеному місці стосовно нього було складено протокол, про що його заздалегідь повідомлено не було. Після цього службовим легковим автомобілем його доставили до контрольно-пропускного пункту. Для подолання решти ділянки дороги було необхідно орієнтовно ще близько 20 хвилин. ОСОБА_1 звернувся з проханням доправити його до автовокзалу, однак супроводжуючий підрозділ відмовив. Коли спробував самостійно дістатися до автовокзалу, йому було заборонено залишати місце перебування, при цьому було попереджено про можливе застосування фізичної сили у разі непокори. Також було роз`яснено, що необхідно перевірити чи відповідає дійсності твердження про те, що він очікує прибуття гостей, чи ж це є вигаданим приводом, оскільки, за їхнім припущенням, нібито мав намір скористатися автобусом, що прямує до міста Кишинів, з метою перетину державного кордону України. Після того як стало очевидно, що він дійсно зустрічає прибулих гостей, працівники контролю припинили спостереження. ОСОБА_1 сів за кермо автомобіля гостей «Toyota Camry» та вирушив до міста Полтави. Блокпост, на якому здійснюється попередня перевірка документів пасажирів щодо наявності законних підстав для виїзду за межі території України, розташований таким чином, що автобус в обов`язковому порядку проходить зазначений контрольно пропускний пункт до моменту прибуття на автовокзал, без будь-яких винятків, з перевіркою законності виїзду за межі України всіх пасажирів, у тому числі тих, які прямують до м. Могилів-Подільський як кінцевого пункту призначення та не мають наміру залишати територію України. Перебування ОСОБА_1 в автобусі в момент його появи на зазначеному блокпості не може слугувати підставою для інкримінування діяння, передбаченого статтею 204-1 КУпАП. ОСОБА_1 в запереченнях також зазначив, що навіть гіпотетичне визнання його винним у спробі незаконного перетину державного кордону України передбачає встановлення факту використання відповідного транспортного засобу як знаряддя вчинення адміністративного правопорушення. У такому випадку таким засобом мав би вважатися саме автобус. Однак автобус об`єктивно не міг використовуватися ним для перетину державного кордону, оскільки його фактична та єдина функція щодо нього полягала у доставці до автовокзалу міста Могилів-Подільський. Метою його пересування зазначеним транспортним засобом була законна дія, не заборонена чинним законодавством та така, що не утворює складу адміністративного правопорушення, а саме — зустріч прибулих гостей та їх подальше перевезення належним їм транспортним засобом виключно територією України. Таким чином, у його діях відсутні як об`єктивна, так і суб`єктивна сторона складу адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 204-1 КУпАП. Таким чином, за жодних обставин він не міг перебувати в зазначеному автобусі в момент перетину ним державного кордону України через пункт пропуску, з тієї простої причини, що екіпаж автобуса в обов`язковому порядку висаджує пасажирів на автовокзалі та не має жодних правових підстав перевозити пасажирів далі - за межі автовокзалу, у напрямку пункту пропуску. Відповідно, його фізичне перебування в зазначеному автобусі перед-бачалося виключно до автовокзалу, що фактично виключало можливість участі в перетині державного кордону України та повністю спростовує припущення щодо вчинення ним правопорушення, зафіксованого у протоколі. Автовокзал, до якого він мав намір дістатися, не може розглядатися як складова державного кордону України або як частина пункту пропуску через державний кордон. Більше того, навіть у гіпотетичному випадку, якщо б зазначена територія належала до зони з обмеженим режимом перебування, його дії в будь-якому разі не підлягають кваліфікації за статтею 204-1 КУпАП, оскільки в них відсутні ознаки спроби незаконного перетину державного кордону. При цьому поблизу пункту пропуску ОСОБА_1 опинився не з власної ініціативи, а примусово, оскільки був доставлений туди службовим автомобілем працівників контролю з метою перевірки достовірності зробленого ним твердження про те, що він прибув до міста Могилів-Подільський виключно для зустрічі гостей, які прибували з Республіки Молдова. Таким чином, його перебування поблизу пункту пропуску було зумовлене діями працівників контролю та не було наслідком його волевиявлення чи наміру перетнути державний кордон України. Тому просить закрити провадження у справі відносно нього у зв`язку з відсутністю події адміністративного правопорушення. Надав підтверджуючі документи.
ОСОБА_5 , помічник начальника відділу прикордонної служби – начальник відділення моніторингу обстановки, в судовому засіданні повідомив, що 06.01.2026 на блок-посту « ІНФОРМАЦІЯ_2 » ОСОБА_1 був знятий з рейсового автобуса, оскільки казав, що планує зустріти якусь жінку з-за кордону, однак довести цього не міг. Був запрошений до відділу, де щодо нього був складений протокол за ст.204-1 КУпАП. У даної особи була відстрочка і в розшуку ТЦК він не перебував. Чи перетинала гр-ка ОСОБА_6 , яку ніби-то зустрічав ОСОБА_1 , кордон йому не відомо. Чому в рапорті він вказав, що ОСОБА_1 в пішому порядку в обхід визначених блок-постів прибув до міста, пояснити не зміг. 
ОСОБА_7 , інспектор прикордонної служби 1 категорії відділення моніторингу обстановки впс « ІНФОРМАЦІЯ_3 » (тип Б), в судовому засіданні повідомив, що прибув у складі групи реагування на блок-пост « ІНФОРМАЦІЯ_2 », де вже був ОСОБА_1 . Інших подробиць справи не пам`ятає.
В підтвердження вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 204-1 КУпАП, надано та досліджено в судовому засіданні протокол про адміністративне правопорушення серії ПдРУ № 334405 від 06.01.2026; письмове пояснення ОСОБА_1 ; копію паспорта громадянина України на ім`я ОСОБА_1 ; рапорти працівників прикордонної служби від 06.01.2026; схему виявлення громадянина ОСОБА_1 ; фотоілюстрацію; акт ознайомлення особи, яка притягується до адміністративної відповідальності з її правами, передбаченими ст. 268 КУпАП.
Дослідивши зміст протоколу з додатками, заперечення на протокол ОСОБА_1 , заслухавши пояснення свідків, суд приходить до наступних висновків.
Згідно ст. 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне право-порушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.
Відповідно до ч. 2 ст. 251 КУпАП обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.
У відповідності зі ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Згідно пункту 4 частин третьої статті 129 Конституції України, однією із засад судочинства є змагальність сторін і закон не покладає на суд обов`язок збирати докази винуватості чи невинуватості особи.
Частиною 1 статті 204-1 КУпАП передбачено адміністративну відповідальність за перетинання або спроба перетинання державного кордону України будь-яким способом поза пунктами пропуску через державний кордон України або в пунктах пропуску через державний кордон України без відповідних документів або з використанням підробленого документа чи таких, що містять недостовірні відомості про особу, чи без дозволу відповідних органів влади.
Об`єктивною стороною досліджуваного правопорушення, є перетин або спроба перетинання державного кордону України будь-яким способом поза пунктами пропуску або в пунктах пропуску через державний кордон України без відповідних документів або за документами, що містять недостовірні відомості про особу, чи без дозволу відповідних органів влади.
Відповідно, досліджуючи докази по даній справі, суд повинен встановити чи перетинав або чи вчиняв ОСОБА_1 спробу, тобто активні дії для перетину державного кордону України у незаконний спосіб, в чому виразилась така спроба.
Згідно протоколу про адміністративне правопорушення серії ПдРУ № 334405 від 06.01.2026 ОСОБА_1 о 15 год. 30 хв. на напрямку «н.п. Немія (Україна) – н.п. Отач (Республіка Молдова)» в районі прикордонного знаку № 0124, 1000 метрів від лінії державного кордону України здійснив спробу незаконного перетину державного кордону України поза пунктами пропуску вплав через річку Дністер, рухаючись до місця незаконного перетину кордону за самостійно підготовленим маршрутом.
Матеріали справи про адміністративне правопорушення не містять будь-які об`єктивні відомості, що вказували б на те, що ОСОБА_1 намагався незаконно перетнути державний кордон з України вплав через річку Дністер поза встановленими пунктами пропуску. Яким чином він здійснював таку спробу, за допомогою яких засобів, в протоколі та долучених до нього документах не зазначено. Більше того у останнього не було знайдено жодних допоміжних засобів, які він міг би використати для незаконного перетину державного кордону вплав через річку. Рапорти прикордонників, як єдині документи, що стали підставою для складання протоколу відносно ОСОБА_1 , містять не підтверджені жодними доказами дані про те, що останній 06.01.2026 був виявлений в районі прикордонного знаку № 0124, де ніби то здійснив спробу незаконного перетину кордону, діставшись туди в пішому порядку в обхід блок постів. Більше того, допитаний в судовому засіданні працівник прикордонної служби ОСОБА_5 заперечив вказану в рапортах обставину, підтвердивши, що ОСОБА_1 був знятий на блок посту з рейсового автобуса, і на дати переконливих доказів того, що ОСОБА_1 саме вчиняв спробу незаконно перетнути державний кордон України не спромігся.
За таких обставин протокол про адміністративне правопорушення серії ПдРУ № 334405 від 06.01.2026, за відсутності інших доказів вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 204-1 КУпАП, не є належним та достатнім доказом у справі.
Частина 2 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, закріплює принцип, відповідно до якого кожен, кого  обвинувачено у вчиненні правопорушення, вважається невинуватим доти, доки його вину не буде доведено в законному порядку. 
Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях зазначає, що рівень певності, якого має досягти суддя за системою «внутрішнього переконання» чи системою «поза межами розумного сумніву», який є важливим для постановлення справедливого рішення, не повинен досягатися шляхом примусу до зізнання. Таким чином буде дотримано цілковитої поваги до презумпції невинуватості та статусу осіб, що притягуються до відповідальності, які є ключовими поняттями для демократичної концепції судового розгляду.
Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, зокрема, у справах «Малофєєва проти Росії» («Malofeyeva v.Russia», заява № 36673/04, рішення від 30 травня 2013 року) та «Карелін проти Росії»(«Karelin v.Russia», заява № 926/08, рішення від 20 вересня 2016 року) ЄСПЛ, серед іншого, зазначив, що у випадку, коли викладена в протоколі фабула адміністративного правопорушення не відображає всіх істотних ознак складу правопорушення, суд не має права самостійно редагувати її, а так само не може відшукувати докази на користь обвинувачення, оскільки це становитиме порушення права на захист (особа не може належним чином підготуватися до захисту) та принципу рівності сторін процесу (оскільки особа має захищатися від обвинувачення, яке підтримується не стороною обвинувачення, а фактично судом).
Згідно ч. 1 ст. 9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.
Докази, додані до протоколу і досліджені в судовому засіданні, не доводять вину ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 204-1 КУпАП, та навіть не свідчать про намір останнього скоїти адміністративне правопорушення. 
Таким чином, надані суду та досліджені докази не доводять «поза розумним сумнівом» винуватості ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 204-1 КУпАП.
У силу принципу презумпції невинуватості, що підлягає застосуванню у справах про адміністративні правопорушення, всі сумніви щодо події порушення та винності особи, що притягується до відповідальності, тлумачаться на її користь. Недоведені подія та вина особи мають бути прирівняні до доведеної невинуватості цієї особи. За таких обставин факт вчинення ОСОБА_1  правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 204-1 КУпАП, є недоведеним.
Враховуючи викладене, суд приходить до висновку про відсутність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 204-1 КУпАП, а тому справа про адміністративне правопорушення відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП підлягає закриттю.
Керуючись ч. 1 ст. 204-1, п. 1 ч. 1 ст. 247, п. 3 ч. 1 ст. 284 КУпАП, -
ПОСТАНОВИВ: 
Справу про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1  за ч. 1 ст. 204-1 КУпАП закрити у зв`язку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.
Постанова може бути оскаржена до Вінницького апеляційного суду через Могилів-Подільський міськрайонний суд протягом 10 (десяти) днів з дня її винесення.
Суддя       Ю.А. Ясінський