ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ  

05 лютого 2026 року 	м.Суми	

Справа №587/2499/25 
Номер провадження 22-ц/816/1553/26

Сумський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
головуючого - Щербаченко М. В. (суддя-доповідач),
суддів - Собини О. І. , Сидоренко А. П. 
за участі секретаря судового засідання Назарової О.М.,
представника позивачки Никонової М.О. (у режимі відеоконференції),
розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 , яка подана його представником – адвокатом АВРАМЕНКОМ Олександром Вікторовичем, 
на додаткове рішення Сумського районного суду Сумського області від 09 грудня 2025 року у складі судді Черних О.М., ухваленого в місті Суми, 
у цивільній справі за позовом  ОСОБА_2 до ОСОБА_1 
про відшкодування матеріальної та моральної шкоди,

У С Т А Н О В И В:
Короткий зміст позовних вимог і рішення суду першої інстанції
21 травня 2025 року представник ОСОБА_3 – адвокат Никонова М.О. через електронний кабінет у підсистемі ЄСІТС звернулася з позовом до ОСОБА_4 , в якому просила стягнути з відповідача на її користь 43 087 грн в рахунок завданої їй майнової шкоди та 30 000 грн в якості компенсації за заподіяну їй моральну шкоду.
Рішенням Сумського районного суду Сумської області від 14 листопада 2025 року позов ОСОБА_3 задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3 у відшкодування моральної шкоди 5000 грн. Інша частина позовних вимог залишена без задоволення.
19 листопада 2025 року представник позивачки адвокат Никонова М.О. через електронний кабінет у підсистемі ЄСІТС звернулася до суду першої інстанції із заявою про розподіл судових витрат, понесених у зв`язку із розглядом справи, в якій просила суд стягнути з ОСОБА_4 на користь позивача витрати на правову допомогу у суді першої інстанції у розмірі 27 000 грн 00 коп. та судовий збір, у розмірі пропорційно задоволеним вимогам.
Додатковим рішенням Сумського районного суду Сумської області від 09 грудня 2025 року стягнуто з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3 понесені судові витрати у розмірі 4590 грн 00 коп. – правової допомоги та 514 грн 76 коп. – судового збору.
Ухвалюючи вказане додаткове судове рішення, суд першої інстанції виходив із того, що  справа, яка розглядалась, не є складною, правова позиція й аргументація представника позивача у даній справі були послідовними та не мали процесуальних складнощів, а тому, на переконання суду, вартість правової допомоги у сумі 27000 грн 00 коп є співмірною, обґрунтованою та пропорційною до предмету спору, що відповідає критерію розумної необхідності судових витрат для конкретної справи. Позовні вимоги задоволено лише в частині вимог про відшкодування моральної шкоди на суму 5000 грн 00 коп., що становить 17%, тому пропорційно задоволеним вимогам на користь ОСОБА_3 оскаржуваним додатковим рішенням стягнуто з відповідача відповідні суми судового збору та витрати на професійну правничу допомогу. 
Короткий зміст та узагальнені доводи апеляційної скарги
Не погодившись з додатковим рішенням суду першої інстанції, представник ОСОБА_4 - адвокат Авраменко О.В. 08 січня 2026 року через електронний кабінет у підсистемі ЄСІТС подав до Сумського апеляційного суду апеляційну скаргу в електронній формі, в якій, посилаючись на неправильне установлення судом обставин справи та порушення норм процесуального права, просить змінити додаткове рішення Сумського районного суду Сумської області від 09 грудня 2025 року, відмовивши позивачці у відшкодуванні витрат на правничу допомогу в частині перевищення нею суми витрат, заявленої в попередньому (орієнтовному) розрахунку в розмірі 17 000 грн або зменшивши їх розмір до 10 000 грн, і стягнути з відповідача на користь позивачки витрати на правничу допомогу в розмірі 10 000 грн та витрати по сплаті судового збору в розмірі 1937 грн 92 коп. пропорційно розміру задоволених позовних вимог (6,84%), а саме 684 грн 00 коп. витрат на правничу допомогу та 132 грн 55 коп. витрат зі сплати судового збору.
Апеляційна скарга мотивована тим, що судом першої інстанції не було надано жодної оцінки аргументам наведеним у запереченні на заяву про розподіл судових витрат. Суд помилково визначив розмір задоволених позовних вимог (17%), розрахувавши такий розмір не від загального розміру позовних вимог, а від розміру однієї з вимог, яка була задоволена судом частково. Позивачкою при зверненні до суду судовий збір було сплачено в більшому розмірі, ніж підлягало сплаті, тому оскільки позовні вимоги було задоволено на 6,84% від заявлених вимог, то суд мав стягнути витрати по сплаті судового збору у розмірі 132 грн 55 коп. (1937 грн 92 коп. х 6,84%).
У заяві про розподіл судових витрат позивачка не довела наявності таких підстав для відшкодування додаткових судових витрат, як неправомірне використання відповідачем своїх процесуальних прав. При цьому заявлений розмір витрат на правничу допомогу у розмірі 27 000 грн 00 коп. відповідач вважає неспівмірним зі складністю справи, ціною позову, а зазначені в акті наданих послуг обсяг наданих адвокатом послуг та час витрачений на їх надання – істотно завищеним.
Апелянт зазначає, що завищення розміру витрат позивачки на правничу допомогу на його думку є намаганням штучно збільшити суму відшкодування витрат на правничу допомогу. Розмір заявлених до відшкодування витрат на правничу допомогу істотно перевищує суму заявлену в попередньому (орієнтовному) розрахунку, а тому суд на підставі частини четвертої статті 141 ЦПК України мав відмовити позивачці у відшкодуванні витрат на правничу допомогу в частині такого перевищення.
Узагальнені доводи та заперечення інших учасників справи
Представник позивачки адвокат Никонова М.О. подала відзив на апеляційну скаргу, в якому просила додаткове рішення Сумського районного суду Сумської області від 09.12.2025 року залишити в силі, а апеляційну скаргу представника ОСОБА_4 адвоката Авраменка О.В. без задоволення. Посилалась на те, що суд першої інстанції правильно розподілив судовий збір, що фактично сплачений позивачкою пропорційно задоволеним вимогам. Питання відповідності сплаченого збору вимогам закону було перевірено судом на стадії відкриття провадження, стягнення з відповідача більшої суми судового збору не відбулось. Стосовно розподілу витрат на професійну правничу допомогу представник позивачки Никонова М.О. зазначила, що суд першої інстанції, ухвалюючи додаткове рішення, фактично погодився з доводами відповідача про необхідність зменшення витрат, оскільки стягнув лише 4590 грн 00 коп. із заявлених 27000 грн 00 коп., яка є співмірною зі складністю справи та обсягом проведеної роботи. Стягнута сума не виходить за межі попереднього (орієнтовного) розрахунку у 10000 грн 00 коп., що нівелює будь-які посилання апелянта на порушення вимог статті 141 ЦПК України. Посилання апелянта на застосування суто математичного підходу до розподілу витрат (6,84 %) є помилковим.
Фактичні обставини, встановлені судом першої та апеляційної інстанції
З матеріалів справи установлено, що професійну правничу допомогу в суді першої інстанції позивачці надавала адвокат Никонова М.О., яка діяла на підставі Ордеру на надання правничої допомоги від 21.05.2025 року № 1261893 відповідно до Договору про надання правничої допомоги від 05.05.2025 року (а.с. 13).
За подання позовної заяви з вимогами про стягнення матеріальної та моральної шкоди на загальну суму 73087 грн 00 коп. позивачка сплатила 3028 грн 00 коп. судового збору (а.с.4).
Крім того, у першій заяві по суті спору (позовній заяві) ОСОБА_3 навела орієнтовний розрахунок суми судових витрат на правничу допомогу – 10 000 грн 00 коп. та зазначила, що додаткові судові витрати можуть виникнути з підстав неправомірного використання відповідачем своїх процесуальних прав та дій, або інших обставин справи, які будуть заявлені додатково у разі настання таких обставин.
До заяви про розподіл судових витрат на підтвердження понесених витрат на правничу допомогу в суді першої інстанції представник позивачки Никонова М.О. додала копії: договору про надання правничої допомоги від 05 травня 2025 року (а.с. 175); додаткової угоди від 23.07.2025 року (а.с.176); акту наданих послуг від 17.11.2025 року; рахунку-фактури № 5 від 17.11.2025 року та ордеру на надання правничої допомоги.
Згідно з умов додаткової угоди від 23 липня 2025 року до договору про надання правничої допомоги від 05 травня 2025 року вартість послуг (гонорар) адвоката за договором про надання правничої допомоги від 05 травня 2025 року становить 2000 грн за годину; за участь в судовому засіданні клієнт сплачує адвокату гонорар в розмірі 2000 грн за годину, а якщо адвокат прибув до суду, а судове засідання переноситься з незалежних від учасників процесу причин, клієнт зобов`язаний сплатити адвокату 50% вартості робочої години; клієнт зобов`язується сплатити гонорар адвокату протягом одного місяця з дня проголошення рішення судом незалежно від результатів розгляду справи і незалежно від результатів розгляду заяви про стягнення судових витрат, в безготівковій або готівковій формі (а.с. 176).
В Акті наданих послуг сторони визначили, що загальна вартість послуг складає 27 000 грн, вказали опис наданих послуг та їх вартість з урахуванням витрат часу (а.с. 176 - 177).
Відповідно до квитанції до прибуткового касового ордера № 3 від 19.12.2025 позивачка ОСОБА_3 після ухвалення оскаржуваного додаткового судового рішення передала адвокату Никоновій М.О. 27000 грн 00 коп. як оплату за договором про надання правничої допомоги від 05 травня 2025 року.
Мотиви, з яких виходить апеляційний суд та застосовані норми права
Суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати (частина перша статті 270 ЦПК України).
Частиною першою статті 133 ЦПК України передбачено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. 
Відповідно до частини першої, пункту 3 частини другої статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Позиція апеляційного суду щодо розподілу судом першої інстанції судових витрат зі сплати судового збору за подання позовної заяви 
Ухвалюючи оскаржуване додаткове рішення, суд першої інстанції виходив з того, що у задоволенні позовних вимог про відшкодування матеріальної шкоди відмовлено, а вимоги про відшкодування моральної шкоди задоволено на суму 5000 грн 00 коп., тобто на 17%. При цьому указаний відсоток місцевим судом обчислено не від загальної ціни позову (73087 грн 00 коп.), а від заявленої позивачкою суми моральної шкоди - 30000 грн 00 коп. 
З урахування викладеного суд першої інстанції додатковим рішенням стягнув з відповідача ОСОБА_4 на користь позивачки 514,76 грн 00 коп. судового збору, тобто 17 % від суми сплаченого нею судового збору за подання позовної заяви в сумі 3028 грн 00 коп.
Натомість апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції неправильно вирішив питання розподілу цього виду судових витрат, а наведені в апеляційній скарзі представника відповідача адвоката Авраменка О.В. доводи є слушними з огляду на такі мотиви.
Відповідно до частини першої статті 4 Закону України «Про судовий збір» судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 01 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.
У підпункті 1 пункту 1 частини другої статті 4 Закону України «Про судовий збір» передбачено, що ставка судового збору за подання до суду позовної заяви майнового характеру фізичною особою становить один відсоток ціни позову, але не менше 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб та не більше п`яти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.
Позовну заяву подано у травні 2025 року. Станом на 01 січня 2025 року прожитковий мінімум для працездатних осіб був установлений у розмірі 3028 грн 00 коп. (стаття 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2025 рік»).
Позивачка у цій справі заявила позов майнового характеру, тому остання повинна була сплатити 1 відсоток від ціни позову (73087 грн 00 коп.), що становить 730,87 грн 00 коп., але не менше 1211 грн 20 коп. (3028 грн 00 коп. х 0,4). При цьому оскільки позовну заяву подано в електронній формі відповідно до частини третьої статті 4 Закону України «Про судовий збір» до вказаної суми застосовується коефіцієнт 0,8 для пониження відповідного розміру ставки судового збору. Тому належна сума судового збору за подання позовної заяви у цій справі, яку мала сплатити ОСОБА_3 становить 968 грн 96 коп. (1211 грн 20 коп. х 0,8).
Натомість замість належної суми судового збору у розмірі 968 грн 96 коп., позивачка фактично сплатила більше - 3028 грн 00 коп. Сума збору, яка має бути покладена на відповідача пропорційно до розміру задоволених позовних вимог повинна визначатись не від суми фактично сплаченого судового збору ОСОБА_3 , про що обґрунтовано зазначає апелянт в апеляційній скарзі, а від суми належної до сплати відповідно до вимог Закону України «Про судовий збір».
Викладене спростовує помилкові доводи відзиву на апеляційну скаргу про те, що сума судового збору в розмірі 3028 грн 00 коп., яка фактично сплачена позивачкою відповідає вимогам закону.
Внесення однією стороною спору судового збору в більшому розмірі, ніж встановлено законом, не повинно компенсуватись за рахунок іншої сторони спору.
Позивачка ОСОБА_3 має право подати до суду першої інстанції клопотання про повернення надміру сплаченого судового збору відповідно до пункту 1 частини першої статті 7 Закону України «Про судовий збір». Процедура повернення коштів, помилково або надміру зарахованих до державного та місцевих бюджетів, визначена Порядком повернення коштів, помилково або надміру зарахованих до державного та місцевих бюджетів, затвердженим наказом Міністерства фінансів України № 787 від 03 вересня 2013 року (далі - Порядок № 787) (в редакції від 07 січня 2025 року).
За результатами вирішення спору по суті суд першої інстанції ухвалив рішення про часткове задоволення вимог ОСОБА_3 та стягнув з відповідача ОСОБА_4 на її користь 5000 грн 00 коп. моральної шкоди. В іншій частині позовні вимоги залишені без задоволення. 
Таким чином, оскільки позов задоволено виходячи із загальної ціни позову на 6,84% (5000 грн 00 коп. : 73 087 грн 00 коп. х 100%), а не на 17% як помилково визначив місцевий суд, виходячи лише із заявленої суми моральної шкоди, з відповідача на користь позивачки підлягає стягненню судовий збір в розмірі 66 грн 28 коп. (968 грн 96 коп. х 6,84%). 
Отже, оскаржуване додаткове рішення у частині розподілу судового збору необхідно змінити, зменшивши суму, яка підлягає стягненню з відповідача ОСОБА_4 на користь позивачки ОСОБА_3 з 514 грн 76 коп. до 66 грн 28 коп.
Позиція апеляційного суду щодо розподілу судом першої інстанції судових витрат на професійну правничу допомогу
Частиною третьою статті 133 ЦПК України визначено, що до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу .
Склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. 
Відповідно до третьої та четвертої статті 137 ЦПК України, для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:
1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);
2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);
3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;
4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.
Якщо сума судових витрат, заявлена до відшкодування, істотно перевищує суму, заявлену в попередньому (орієнтовному) розрахунку, суд може відмовити стороні, на користь якої ухвалено рішення, у відшкодуванні судових витрат в частині такого перевищення, крім випадків, якщо сторона доведе, що не могла передбачити такі витрати на час подання попереднього (орієнтовного) розрахунку (частина четверта статті 141 ЦПК України).
Згідно з частиною восьмою статті 141 ЦПК України, розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.
Витрати на правову допомогу мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимоги про відшкодування таких витрат.
При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (установлення їх дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін).
У постановах Верховного Суду від 02 жовтня 2019 року у справі № 211/3113/16 (провадження № 61-299св17), від 06 листопада 2020 року у справі № 760/11145/18 (провадження № 61-6486св19) зазначено, що суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенством права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи на складність справи, витрачений адвокатом час.
На підтвердження наданих адвокатом Никоновою М.О. послуг на загальну суму 27000 грн 00 коп. позивачкою подано відповідні докази з конкретизацією послуг, витраченого часу та їх вартості:
- підготовка позову та подача документів до суду – 10 000 грн (5 годин); 
- підготовка та надання до суду письмових пояснень з додатками – 4000 грн (2 години); 
- клопотання про участь сторони позивачки у відеоконференції – 2000 грн (2 години);
- 2 клопотання про долучення доказів - 2000 грн (1 година), 
- відвідування 4 судових засідань – 9000 грн (4,5 годин). 
До суду першої інстанції представник відповідача адвокат Авраменко О.В. подав заперечення, в яких посилався на істотне перевищення судових витрат, заявлених до відшкодування та суми, заявленої у попередньому розрахунку, просив відмовити у відшкодуванні суми витрат в частині такого перевищення. Оскільки справа є малозначною, незначної складності, розмір гонорару за підготовку позовної заяви, подачу документів та участь у засіданнях є завищеним, тому просив зменшити розмір цього виду судових витрат до 10000 грн 00 коп.
Аналогічні доводи сторона відповідача висловила і в апеляційній скарзі на додаткове рішення, що переглядається, які апеляційний суд вважає обґрунтованими зважаючи на такі мотиви. 
Вирішуючи у цій справі питання про відшкодування позивачці ОСОБА_5 понесених нею судових витрат на професійну правничу допомогу, судом першої інстанції належним чином не враховано ту обставину, що спір у цій справі є малозначним, вирішений спір особливої складності не представляє, обсяг позовної заяви є незначним, матеріали справи не містять великої кількості доказів, заявлена до розподілу сума витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 27000 грн 00 коп. неспівмірна із обсягом наданих адвокатом послуг.
Беручи до уваги викладене, виходячи з критеріїв обґрунтованості, співмірності, розумності апеляційний суд вважає, що суму витрат ОСОБА_3 на професійну правничу допомогу, яка підлягає розподілу між сторонами слід зменшити до 10 000 грн 00 коп.
Отже, висновки місцевого суду про співмірність та обґрунтованість заявленого стороною позивача розміру витрат на професійну правничу допомогу є помилковими.
Оскільки позовні вимоги ОСОБА_3 було задоволено на 6,84%, то відповідно з відповідача на її користь підлягають стягненню понесені витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 684 грн 00 коп. (10 000 грн 00 коп. х 6,84%).
Тому оскаржуване додаткове рішення у частині розподілу витрат на професійну правничу допомогу необхідно змінити, зменшивши суму, яка підлягає стягненню з відповідача ОСОБА_4 на користь позивачки ОСОБА_3 з 4590 грн 00 коп. до 684 грн 00 коп.
Апеляційний суд відхиляє доводи відзиву на апеляційну скаргу про те, що ЦПК України не містить норми, яка б зобов`язувала суд автоматично обчислювати відсоток від гонорару адвоката відповідно до відсотка задоволених вимог. 
Судові витрати стягують з метою, по-перше, компенсувати суду та учасникам справи понесені витрати з розгляду цивільних справ, а по-друге, створити несприятливі майнові наслідки для осіб, які пред`явили необґрунтовані вимоги до суду.
Основний принцип, за яким здійснюється розподіл судових витрат між сторонами— це принцип пропорційності, який передбачено частинами першою та другою статті 141 ЦПК України. 
Відступ від принципу пропорційності відповідно до вимог частини дев`ятої статті 141 ЦПК України допустимий лише у випадку зловживання стороною чи її представником процесуальними правами, або якщо спір виник внаслідок неправильних дій сторони.
Оскільки вимоги позивачки судом визнано обґрунтованими лише на 6,84 %, остання має право на компенсацію понесених судових витрат з урахуванням цієї величини, із понесенням для себе несприятливих майнових наслідків від необґрунтованих вимог до суду.
Висновки за результатами розгляду апеляційної скарги
Суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення (частина перша статті 374 ЦПК України).
Зміна судового рішення може полягати в доповненні або зміні його мотивувальної та (або) резолютивної частин (частина четверта статті 376 ЦПК України).
Висновки суду апеляційної інстанції у межах доводів та вимог апеляційної скарги за результатами апеляційного перегляду додаткового судового рішення від 09 грудня 2025 року свідчать про те, що судом першої інстанції допущено порушення норм процесуального права, а тому апеляційна скарга є обґрунтованою, підлягає задоволенню, а оскаржуване судове рішення слід змінити шляхом викладення абзацу другого резолютивної частини рішення в новій редакції.
Висновки суду щодо судових витрат
Судовий збір не сплачується при оскарженні додаткового судового рішення (додаткової ухвали), яким вирішено питання розподілу судових витрат, адже вирішення таких питань не пов`язані із вимогами позову по суті спору, водночас в обов`язковому порядку мають бути вирішені судом.
Заявник апеляційної скарги у цій справі не сплачував судовий збір. 
Оскільки переглядається додаткове рішення суду щодо розподілу судових витрат, що не пов`язано з позовними вимогами і не стосується суті спору, тому апеляційним судом розподіл судових витрат не здійснюється.
Керуючись вимогами статей 141, 374, 376, 381, 382 ЦПК України, апеляційний суд
У Х В А Л И В:
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , яка подана його представником – адвокатом АВРАМЕНКОМ Олександром Вікторовичем - задовольнити.
Додаткове рішення Сумського районного суду Сумського області від 09 грудня 2025 року змінити, виклавши абзац другий резолютивної частини рішення в такій редакції:
«Стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 понесені витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 684 гривні 00 копійок та судовий збір в сумі 66 гривень 28 копійок.»
Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її ухвалення і касаційному оскарженню не підлягає.
Повне судове рішення складене 05 лютого 2026 року.

Головуючий   	М. В. Щербаченко	

Судді О. І. Собина 

А. П. Сидоренко