УХВАЛА

25 грудня 2025 року
м. Київ

справа № 707/95/24
провадження № 61-16229ск25

Верховний Суд у складі судді Касаційного цивільного суду Коротенка Є. В., розглянувши касаційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Черкаського районного суду Черкаської області від 24 березня 2025 року та постанову Черкаського апеляційного суду від 09 вересня 2025 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , про визнання права власності на майно в порядку спадкування за законом,
ВСТАНОВИВ:
23 грудня 2025 року до Верховного Суду засобами поштового зв`язку надійшла касаційна скарга ОСОБА_1 на рішення Черкаського районного суду Черкаської області від 24 березня 2025 року та постанову Черкаського апеляційного суду від 09 вересня 2025 року в указаній справі.
Згідно зі статтею 2 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Суд та учасники судового процесу зобов`язані керуватися завданням цивільного судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі.
Відповідно до пунктів 2, 11 частини третьої статті 2 ЦПК України повага до честі і гідності, рівність усіх учасників судового процесу перед законом та судом, неприпустимість зловживання процесуальними правами віднесено до основних засад (принципів) цивільного судочинства.
Учасники справи зобов'язані виявляти повагу до суду та до інших учасників судового процесу (пункт 1 частини другої статті 43 ЦПК України).
За приписами частини першої статті 44 ЦПК України учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається.
Відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.
У постанові Великої Палати Верховного Суду від 13 березня 2019 року в справі № 199/6713/14-ц (провадження № 14-92цс19) зроблено висновок про те, що нецензурна лексика, образливі та лайливі слова чи символи, зокрема, для надання особистих характеристик учасникам справи, іншим учасникам судового процесу, їх представникам і суду (суддям) не можуть використовуватися ні у заявах по суті справи, заявах з процесуальних питань, інших процесуальних документах, ні у виступах учасників судового процесу та їхніх представників.
Використання одними учасниками судового процесу та їхніми представниками нецензурної лексики, образливих і лайливих слів чи символів у поданих до суду документах і у спілкуванні з судом (суддями), з іншими учасниками процесу та їхніми представниками, а також вчинення аналогічних дій є виявом очевидної неповаги до честі, гідності цих осіб з боку тих, хто такі дії вчиняє. Ці дії суперечать основним засадам (принципам) цивільного судочинства, а також його завданню, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі. З огляду на це вчинення таких дій суд може визнати зловживанням процесуальними правами та застосувати, зокрема, заходи, передбачені частиною третьою статті 44 ЦПК України.
Аналогічно Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ), застосовуючи підпункт «а» пункту 3 статті 35 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод оголошує неприйнятною будь-яку індивідуальну заяву, подану згідно зі статтею 34, якщо він вважає, що ця заява є зловживанням правом на її подання. Для прикладу, ЄСПЛ констатує зловживання правом на подання заяви, коли заявник під час спілкування з ЄСПЛ вживає образливі, погрозливі або провокативні висловлювання проти уряду-відповідача, його представника, органів влади держави-відповідача, проти ЄСПЛ, його суддів, Секретаріату ЄСПЛ або його працівників (див., ухвали щодо прийнятності у справах «Ржегак проти Чеської Республіки» від 14 травня 2004 року (Rehak v. the Czech Republic, заява № 67208/01), «Дюрінже та Грандж проти Франції» від 04 лютого 2003 року (Duringer and Grunge v. France, заяви № 61164/00 і № 18589/02)).
У поданій касаційній скарзі ОСОБА_1 використовує образливі висловлювання, які є недопустимими під час написання ділових документів, виходять за межі нормальної, коректної та легітимної критики, відображають зневажливе ставлення до судової гілки влади, надає особисту характеристику суддям, оцінку їхній професійній діяльності, що неприпустимо при оформленні скарги.
Зокрема, ОСОБА_1 використовує в тексті касаційної скарги образливі висловлювання: 
«я дякую судді ОСОБА_5. за ухвалу від 03.12.25р. (далі Ухвала) якою підтверджено корупційне обмеження Президентом України Зеленським В.О. повноважень Верховного Суду. Для нас це не диво - який Президент такі і закони!?»; 
«… ОСОБА_5 своєю відмовою дати оцінку обмеженням конституційних прав допустив дискримінацію права позивача гарантованого ст.22 Конституції України, тобто непряме запросив до анархії як сам суд, так і відповідачів. Хіба це «замовчування» не можна назвати підтасовуванням?»; 
«… прошу вибачення за різку, але не грубу тональність викладеного, адже воно випливає із протиправних вчинків цих «суддів», Я розумію, що вони Ваші колеги і є корпоративна солідарність, але ж вище над нею є моє право інваліда 2 групи від трудового каліцтва отримати не тільки законне, але й гуманне рішення»; 
«суд першої інстанції це злочинно замовчує, а апеляційна інстанція виставляє мене і Вас, шановні судді Верховного Суду за, вибачте, дурачків?!»; 
«коли суддя приймає протилежні, взаємовиключні рішення, в побуті це називається роздвоєнням особистості, в медицині - шизофренію»; 
«тобто постанова шита білими нитками і суперечить здоровому глузду, не те що правовим нормам».
Якщо подання скарги, заяви, клопотання визнається зловживанням процесуальними правами, суд з урахуванням обставин справи має право залишити без розгляду або повернути скаргу, заяву, клопотання (частина третя статті 44 ЦПК України).
Ураховуючи викладене, Верховний Суд визнає подання  ОСОБА_1 процесуального документу в такій редакції виявом неповаги до суду та зловживанням процесуальними правами, у зв`язку з чим касаційну скаргу належить повернути заявникові.
Повернення касаційної скарги перешкоджає її розгляду по суті, як бажає заявник, але не позбавляє його можливості за наявності підстав подати нову скаргу із дотриманням вимог ЦПК України, зокрема вимоги щодо неприпустимості зловживання процесуальними правами.
Керуючись статтями 43, 44, 260, 263, 392 ЦПК України,
УХВАЛИВ:
Повернути ОСОБА_1 його касаційну скаргу на рішення Черкаського районного суду Черкаської області від 24 березня 2025 року та постанову Черкаського апеляційного суду від 09 вересня 2025 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про визнання права власності на майно в порядку спадкування за законом.
Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Є. В. Коротенко