ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 січня 2026 року 
м. Київ

cправа № 910/17612/21 
Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду:
Чумака Ю. Я. - головуючого, Дроботової Т. Б., Багай Н. О.,
секретар судового засідання - Лелюх Є. П.,
за участю представників:
прокуратури - Одуденко А. В. (прокурор за посвідченням),
позивача - Перепелиціна К. М. (у порядку самопредставництва), 
відповідача - Андрусенка О. В. (адвокат),
розглянув касаційну скаргу Приватного акціонерного товариства "Київський дослідно-експериментальний завод "Вугілля"
на рішення Господарського суду міста Києва від 29.07.2024 та постанову Північного апеляційного господарського суду від 23.06.2025 у справі
за позовом першого заступника керівника Київської міської прокуратури в інтересах держави в особі Київської міської ради
до Приватного акціонерного товариства "Київський дослідно-експериментальний завод "Вугілля"
про розірвання договору оренди та повернення земельної ділянки.
Короткий зміст і підстави позовних вимог
1. У листопаді 2021 перший заступник керівника Київської міської прокуратури в інтересах держави в особі Київської міської ради (далі - КМР) звернувся до Господарського суду міста Києва з позовом про розірвання договору оренди земельної ділянки площею 4,2647 га, розташованої на провулку Приладному, 10 у Святошинському районі м. Києва (кадастровий номер 8000000000:75:041:0001), укладеного між КМР та Відкритим акціонерним товариством "Київський дослідно-експериментальний завод "Вугілля" (далі - ВАТ "Київський дослідно-експериментальний завод "Вугілля"; в подальшому змінено організаційно-правову форму на - ПрАТ "Київський дослідно-експериментальний завод "Вугілля" (далі - ПрАТ "Київський дослідно-експериментальний завод "Вугілля")), посвідченого 22.12.2004 приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Щербаковим В. З. за номером 1204, зареєстрованого Головним управлінням земельних ресурсів виконавчого органу КМР (Київської міської державної адміністрації; далі - КМДР) у Книзі записів державної реєстрації договорів, про що зроблено запис від 24.01.2005 за номером 75-6-00164 та зобов`язання відповідача повернути КМР земельну ділянку площею 4,2647 га, розташовану на провулку Приладному, 10 у Святошинському районі м. Києва (кадастровий номер 8000000000:75:041:0001) у стані, не гіршому порівняно з тим, у якому він одержав її в оренду.
2. Позов обґрунтовано тим, що відповідач в порушення умов договору оренди земельної ділянки від 22.12.2004, рішення Київської міської ради від 29.05.2003 № 490/650, використовує земельну ділянку не за її цільовим призначенням, адже на землі з цільовим призначенням для експлуатації та обслуговування адміністративно-виробничих та господарських будівель і споруд здійснює нове будівництво багатоквартирних будинків масової забудови, про що свідчать сертифікати № ІУ123210901416, № ІУ123210827414, дозвіл на виконання будівельних робіт № ІУ013201120900. Прокурор вважає, що таке нецільове використання земельної ділянки є істотним порушенням умов договору оренди земельної ділянки від 22.12.2004 та підставою для його розірвання, а також повернення земельної ділянки територіальній громаді в особі КМР.
Короткий зміст судових рішень судів попередніх інстанцій
3. Рішенням Господарського суду міста Києва від 22.02.2023, залишеним без змін постановою Північного апеляційного господарського суду від 05.10.2023, позов задоволено.
4. Постановою Верховного Суду від 12.03.2024 касаційну скаргу ПрАТ "Київський дослідно-експериментальний завод "Вугілля" задоволено, постанову Північного апеляційного господарського суду від 05.10.2023 та рішення Господарського суду міста Києва від 22.02.2023 у справі № 910/17612/21 скасовано, справу № 910/17612/21 направлено на новий розгляд до Господарського суду міста Києва. 
Верховний Суд, скасовуючи судові рішення судів попередніх інстанцій та скеровуючи справу на новий розгляд, у своїй постанові зазначив: "Розглядаючи спір, господарські суди попередніх інстанцій не врахували норм ст. 120 ЗК України, ст. ст. 16, 377 ЦК України та не вирішили питання щодо їх застосування до цих правовідносин; разом з тим, встановивши те, що на спірній земельній ділянці відповідачем здійснюється нове будівництво багатоквартирних будинків, що підтверджується наявними у матеріалах справи актами обстеження земельної ділянки Департаменту земельних ресурсів виконавчого органу КМР (Київської міської державної адміністрації), актом перевірки дотримання вимог земельного законодавства, сертифікатами № ІУ123210901416, № ІУ123210827414 та дозволом на виконання будівельних робіт № ІУ013201120900, не дали оцінки всім наявним у матеріалах справи документам відповідно до норм ст. 86 ГПК України та не встановили, чи були, а отже, і кому належали на спірній ділянці будівлі до такого будівництва та на підставі наявних у матеріалах справи документів не встановили, чи були, як зазначає прокурор, новозбудовані об`єкти за адресою: м. Київ, провулок Приладний, 10 введено в експлуатацію та їх правого статусу; не перевірили і того, чи задоволення цього позову забезпечить відновлення становища, яке існувало до здійснення будівництва та чи є заявлені прокурором вимоги належним способом захисту прав, за захистом яких він звернувся до суду в цьому випадку та, чи не призведе їх задоволення до порушення прав та інтересів інших особі, які не були залучені до участі у справі.
Верховний Суд дійшов висновку, що судами попередніх інстанцій не було надано правової оцінки належності обраного прокурором способу захисту, не оцінено його застосування з урахуванням, серед іншого, принципу "superficies solo cedit"; а також розумності та справедливості, які закріплено у статті 3 ЦК України".
5. За результатами нового розгляду справи рішенням Господарського суду міста Києва від 29.07.2024 (суддя Грєхова О. А.), залишеним без змін постановою Північного апеляційного господарського суду від 23.06.2025 (судді: Скрипка І. М. - головуючий, Гончаров С. А., Хрипун О. О.), позов задоволено повністю: розірвано договір оренди земельної ділянки площею 4,2647 га, яка розташована на провулку Приладному, 10 у Святошинському районі м. Києва (кадастровий номер 8000000000:75:041:0001), укладений між КМР та ПрАТ "Київський дослідно-експериментальний завод "Вугілля" та посвідчений 22.12.2004 приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Щербаковим В.З. за № 1204, який зареєстровано Головним управлінням земельних ресурсів виконавчого органу КМР (КМДА) у книзі записів державної реєстрації договорів, про що зроблено запис від 24.01.2005 за № 75-6-00164; зобов`язано ПрАТ "Київський дослідно-експериментальний завод "Вугілля" повернути КМР земельну ділянку площею 4,2647 га, яка розташована на провулку Приладному, 10 у Святошинському районі м. Києва (кадастровий номер 8000000000:75:041:0001) у стані, не гіршому порівняно з тим, у якому він одержав її в оренду.
Задовольняючи позов, суд виходив з доведеності та обґрунтованості заявлених позовних вимог.
Короткий зміст вимог касаційної скарги
6. У касаційній скарзі ПрАТ "Київський дослідно-експериментальний завод "Вугілля" просить скасувати рішення Господарський суд міста Києва від 29.07.2024 та постанову Північного апеляційного господарського суду від 23.06.2025 у справі № 910/17612/21 повністю, ухваливши нове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог позивача повністю.
Узагальнені доводи особи, яка подала касаційну скаргу
7. На обґрунтовування наявності підстави для касаційного оскарження згідно з положеннями пункту 1 частини 2 статті 287 ГПК України скаржник посилається на:
- неправильне застосування практики Європейського суду з прав людини щодо приписів статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, без урахування висновків Верховного Суду щодо їх правильного застосовування, які викладені у постанові від 04.12.2020 у справі № 910/8124/19, у постанові від 05.07.2023 справа № 912/2797/21, у постанові від 20.10.2020 у справі № 826/3694/16, у постанові від 19.06.2018 у справі № 800/439/17 (П/9901/200/18) (а саме, що ризик будь-якої помилки державного органу повинен покладатися на саму державу, а помилки держави не можуть виправлятися за рахунок осіб, яких вони стосуються);
- неправильне застосування пункту а) частини 1 статті 96 Земельного кодексу України (далі - ЗК України) та статті 24 Закону України "Про оренду землі" щодо використання землі за цільовим призначенням, без врахування висновку Верховного Суду, який викладено в постанові від 14.07.2020 у справі № 916/1998/19 (в якій зазначено, що поняття "використання земельної ділянки не за цільовим призначенням" стосується тих випадків, коли на земельній ділянці з певним цільовим призначенням проводиться діяльність, яка виходить за межі цільового призначення та передбачає фактичне використання такої ділянки);
- неправильне застосуванням статей 15, 16 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України), частини 2 статті 20 Господарського кодексу України (далі - ГК України), без врахування висновку Великої Палати Верховного Суду, викладеного у постанові від 31.10.2018 у справі № 202/4494/16-ц (в якій зазначено, що дія принципу правової визначеності проявляється не лише у чіткості та зрозумілості закону, скільки в процесі його правозастосування).
На обґрунтовування наявності підстави для касаційного оскарження згідно з положеннями пункту 3 частини 2 статті 287 ГПК України скаржник зазначає про відсутність висновку Верховного Суду щодо питання застосування норми права - пункту 3.21 Державних будівельних норм України Склад та зміст проектної документації на будівництво" ДБН А.2.2-3:2014 у подібних правовідносинах, а саме, щодо реконструкції комплексу, а не окремої будівлі.
Узагальнений виклад позиції інших учасників справи
8. Київська міська прокуратура у відзиві на касаційну скаргу просить залишити її без задоволення з мотивів, викладених в оскаржуваних судових рішеннях.
Розгляд справи Верховним Судом 
9. Ухвалою Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 17.11.2025 відкрито касаційне провадження за касаційною скаргою ПрАТ "Київський дослідно-експериментальний завод "Вугілля" на рішення Господарського суду міста Києва від 29.07.2024 та постанову Північного апеляційного господарського суду від 23.06.2025 у справі № 910/17612/21 та призначено розгляд справи у судовому засіданні на 16.12.2025.
16.12.2025 у судовому засіданні оголошено перерву до 20.01.2026.
Фактичні обставини справи, встановлені судами попередніх інстанцій
10. Рішенням КМР "Про передачу відкритому акціонерному товариству "Київський дослідно-експериментальний завод "Вугілля" земельної ділянки для експлуатації та обслуговування адміністративно-виробничих та господарських будівель і споруд у пров. Приладному, 10 у Святошинському районі м. Києва" від 29.05.2003 № 490/650 вирішено:
- передати ВАТ "Київський дослідно-експериментальний завод "Вугілля", за умови виконання пункту 2 цього рішення, в довгострокову оренду на 25 років земельну ділянку площею 4,95 га для експлуатації та обслуговування адміністративно-виробничих та господарських будівель і споруд у пров. Приладному, 10 (пункт 1); 
- ВАТ "Київський дослідно-експериментальний завод "Вугілля" виконувати обов`язки землекористувача відповідно до вимог статті 96 ЗК України (пункт 2.1);
- попередити землекористувача, що право користування земельними ділянками може бути припинено відповідно до статей 141, 143 ЗК України (пункт 3).
11. На виконання зазначеного рішення, 22.12.2004 між КМР (орендодавець) та ВАТ "Київський дослідно-експериментальний завод "Вугілля" (орендар) укладено договір оренди земельної ділянки, за умовами якого:
- орендодавець, на підставі рішення КМР від 29.05.2003 № 490/650, за актом приймання-передачі передає, а орендар - приймає в оренду (строкове платне користування) земельну ділянку, визначену цим договором (пункт 1.1);
- об`єктом оренди відповідно до цього договору є земельна ділянка з такими характеристиками: місце розташування - пров. Приладний, 10 у Святошинському районі м. Києва; розміром - 4,2647 га; цільове призначення - для експлуатації та обслуговування адміністративно-виробних та господарських будівель і споруд; кадастровий номер - 8000000000:75:041:0001 (пункт 2.1);
- договір укладено на 25 років (пункт 3.1);
- на земельній ділянці не дозволяється діяльність, не пов`язана з цільовим призначенням земельної ділянки. Зміна цільового призначення земельної ділянки можлива лише в разі прийняття КМР рішення про затвердження проекту відведення земельної ділянки у зв`язку зі зміною цільового призначення земельної ділянки та внесення відповідних змін до договору. Роботи по розробці проекту відведення сплачує орендар (пункт 5.1);
- після припинення дії договору орендар повертає орендодавцеві земельну ділянку у стані, не гіршому порівняно з тим, у якому він одержав її в оренду (пункт 7.1);
- орендар зобов`язаний, зокрема, використовувати земельну ділянку відповідно до її цільового призначення (пункт 8.4);
- всі зміни та/або доповнення до цього договору вносяться за згодою сторін. Згодою або запереченням орендодавця на зміни та/або доповнення до цього договору, є його рішення, прийняте в установленому законодавством порядку (пункт 11.1);
- договір може бути розірвано, зокрема, в односторонньому порядку за ініціативою орендодавця, із звільненням орендодавця від відповідальності, згідно з ГК України, в разі коли орендар використовує земельну ділянку способами, які суперечать екологічним вимогам, не за цільовим призначенням, систематично не сплачує орендну плату (протягом двох місяців поспіль), здійснення без згоди орендодавця передачі або відчуження права користування земельною ділянкою третіми особами (пункт 11.4);
- договір може бути достроково розірваний у разі невиконання або неналежного виконання орендарем обов`язків, визначених у пунктах 5.1 та 8.4 договору (пункт 11.5).
12. Факт передачі позивачем та прийняття відповідачем у своє володіння і користування спірної земельної ділянки підтверджується актом приймання-передачі земельної ділянки від 24.01.2005, який підписаний уповноваженими представниками сторін.
13. 20.03.2019 посадовою особою Департаменту земельних ресурсів виконавчого органу КМР (КМДА) проведено обстеження земельної ділянки, кадастровий номер 8000000000:75:041:0001, за результатами якого складено акт обстеження земельної ділянки № 19-0195-08. У цьому акті обстеження земельної ділянки зазначено, що під час проведення обстеження встановлено, що частина земельної ділянки орієнтовною площею 0,9 га використовується для будівництва. На території земельної ділянки влаштовано будівельний майданчик, побудовані монолітно-бетонні каркаси багатоповерхових будинків (ЖК "Академ-Квартал"). Територія земельної ділянки огороджена та знаходиться під охороною. Таким чином, вбачається порушення вимог земельного законодавства щодо її цільового використання.
14. 10.07.2019 посадовою особою Департаменту земельних ресурсів виконавчого органу КМР (КМДА) повторно проведено обстеження спірної земельної ділянки, за результатами якого складено акт обстеження земельної ділянки № 19-0494-08. У цьому акті зазначено, що під час обстеження встановлено, що частина земельної ділянки орієнтовною площею 0,9 га використовується для будівництва. На території земельної ділянки влаштовано будівельний майданчик, на якому знаходяться баштові крани, тимчасові споруди (побутові приміщення), будівельні матеріали, побудовані монолітно-бетонні каркаси багатоповерхових будинків. Територія земельної ділянки огороджена та знаходиться під охороною.
15. Відповідно до витягу з Державного земельного кадастру про земельну ділянку (номер витягу НВ-0004706012020 дата формування 05.03.2020) цільове призначення земельної ділянки, кадастровий номер 8000000000:75:041:000 - 11.02 для розміщення та експлуатації основних, підсобних і допоміжних будівель та споруд підприємств переробної, машинобудівної та іншої промисловості; категорія земель - землі житлової та громадської забудови; вид використання земельної ділянки - для експлуатації та обслуговування адміністративно-виробничих та господарських будівель і споруд.
16. 15.06.2020 Департаментом містобудування та архітектури виконавчого органу КМР (КМДА) видано відповідачу Містобудівні умови та обтяження для проектування об`єкту будівництва № 567 із зазначенням назви об`єкта будівництва: "Реконструкція адміністративно-виробничого комплексу під багатофункціональний комплекс з адміністративно-побутовими будівлями".
17. 10.09.2020 посадовою особою Департаменту земельних ресурсів виконавчого органу КМР (КМДА) повторно проведено обстеження вказаної земельної ділянки, за результатами якого складено акт обстеження земельної ділянки № 20-0547-08, у якому зазначено, що під час обстеження встановлено, що частина земельної ділянки орієнтовною площею 0,9 га використовується для будівництва багатоповерхових будинків. На території земельної ділянки влаштовано будівельний майданчик, на якому знаходяться підйомний кран, тимчасові споруди (побутові приміщення), будівельні матеріали, два багатоповерхові будинки (24 поверхи), на яких проводяться облицювальні роботи. Територія земельної ділянки огороджена та перебуває під охороною. Поблизу будівельного майданчика в тимчасовій споруді розташовано відділ продажу квартир ЖК "Академ-Квартал", а отже вбачається використання частини земельної ділянки, кадастровий номер 8000000000:75:041:0001, орієнтовною площею 0,9 га з порушенням вимог пункту "а" частини 1 статті 96 ЗК України - невиконання вимог щодо використання земель за цільовим призначенням.
18. 20.11.2020 Державною архітектурно-будівельною інспекцією України відповідачу надано дозвіл на виконання будівельних робіт: "Реконструкція адміністративно-виробничого комплексу під багатофункціональний комплекс з адміністративно-побутовими будівлями по пров. Приладний, 10 у Святошинському районі м. Києва (перша черга будівництва)" № ІУ013201120900, у якому зазначено вид будівництва - нове будівництво та код об`єкта - 1122.1 Будинки багатоквартирні масової забудови.
19. Відповідно до сертифікатів Державної архітектурно-будівельної інспекції України № ІУ123210901416 та № ІУ123210827414 найменування об`єкта згідно з проектом - Реконструкція адміністративно-виробничого комплексу під багатофункціональний комплекс з адміністративно-побутовими будівлями на пров. Приладний, 10 у Святошинському районі м. Києва; характер будівництва - нове будівництво.
20. 02.03.2021 Управлінням контролю за використанням та охороною земель Головного управління Держгеокадастру у м. Києві проведено перевірку дотримання вимог земельного законодавства за об`єктом - земельної ділянки, за результатами якої складено акт № 32-ДК/0001/АП/09/01/-21, у якому зазначено, що враховуючи те, що цільове призначення земельної ділянки 11.02 для розміщення та експлуатації основних, підсобних і допоміжних будівель та споруд підприємств переробної, машинобудівної та іншої промисловості, а на земельній ділянці здійснено будівництво та продаж об`єктів нерухомого майна (функціонує відділ продажу) в ЖК "Академ-Квартал", частина земельної ділянки, кадастровий номер 8000000000:75:041:0001, орієнтовною площею 1,1 га використовується з порушенням пункту "а" частини 1 статті 96 ЗК України - невиконання вимог щодо використання земельної ділянки за цільовим призначенням. Крім того, за результатами перевірки встановлено, що на спірній земельній ділянці в порушення частини 2 статті 168 ЗК України знято ґрунтовий покрив орієнтовною площею 1,1 га без спеціального дозволу центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері здійснення державного нагляду (контролю) в агропромисловому комплексі.
21. Відповідно до листа Департаменту земельних ресурсів виконавчого органу КМР (КМДА) від 23.04.2021 № 0570202/2 за даними Міського земельного кадастру ВАТ "Київський дослідно-експериментальний завод "Вугілля" не зверталося із клопотанням про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, кадастровий номер 8000000000:75:041:0001. За поданням Департаменту рішення щодо зміни цільового призначення КМР не приймала.
22. Зі змісту листа № 10-26-0.21-4435/2-21 Головного управління Держгеокадастру у м. Києві від 22.09.2021 вбачається, що 13.01.2016 під час відкриття Поземельної книги на земельну ділянку, кадастровий номер 8000000000:75:041:0001, було допущено помилку у частині внесення інформації про категорію земельної ділянки - землі житлової та громадської забудови. У цьому листі також зазначено, що 23.02.2017 під час внесення відомості (зміни до них) до Державного земельного кадастру про земельну ділянку, кадастровий номер 8000000000:75:041:0001, щодо коду цільового призначення "11.02 для розміщення та експлуатації основних, підсобних і допоміжних будівель та споруд підприємств переробної, машинобудівної та іншої промисловості" помилково оновились відомості про категорію земель. Державним кадастровим реєстратором Головного управління Держгеокадастру у м. Києві 25.08.2021 зазначену помилку виправлено. Категорію земель цієї земельної ділянки зазначено згідно з даними Державного земельного кадастру - не визначено; цільове призначення земельної ділянки з кадастровим номером 8000000000:75:041:0001 - 11.02 для розміщення та експлуатації основних, підсобних і допоміжних будівель та споруд підприємств переробної, машинобудівної та іншої промисловості; вид використання земельної ділянки - для експлуатації та обслуговування адміністративно-виробничих та господарських будівель і споруд.
23. Інформація про земельну ділянку, кадастровий номер 8000000000:75:041:0001, внесена до Державного земельного кадастру у 2016 році на підставі проекту землеустрою від 13.02.2004 (згідно з яким земельна ділянка надається для експлуатації та обслуговування адміністративно-виробничих та господарських будівель і споруд).
24. Будь-яка інша інформація щодо зміни цільового призначення земельної ділянки, кадастровий номер 8000000000:75:041:0001, до Державного земельного кадастру не вносилась. Доказів протилежного матеріали справи не містять.
Позиція Верховного Суду
25. Згідно з положеннями частини 1 статті 300 ГПК України, переглядаючи у касаційному порядку судові рішення, суд касаційної інстанції в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, та на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіряє правильність застосування судом першої чи апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права.
26. Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши наведені у касаційній скарзі доводи, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, перевіривши на підставі встановлених фактичних обставин справи правильність застосування судами попередніх інстанцій норм матеріального і процесуального права, Верховний Суд вважає, що касаційну скаргу необхідно задовольнити частково з таких підстав.
27. Предметом с позову у цьому спорі є вимоги про розірвання договору оренди та повернення земельної ділянки на умовах визначених договором, а саме у стані, не гіршому порівняно з тим, у якому він одержав її в оренду.
Підставою позовних вимог у цьому спорі є використання відповідачем земельної ділянки у порушення вимог земельного законодавства та умов спірного договору оренди не за цільовим призначенням.
28. Направляючи справу на новий розгляд, Верховний Суд у постанові від 12.03.2024 у цій справі зазначив, зокрема, таке:
"Розглядаючи спір, господарські суди попередніх інстанцій не врахували норм ст. 120 ЗК України, ст. ст. 16, 377 ЦК України та не вирішили питання щодо їх застосування до цих правовідносин; разом з тим, встановивши те, що на спірній земельній ділянці відповідачем здійснюється нове будівництво багатоквартирних будинків, що підтверджується наявними у матеріалах справи актами обстеження земельної ділянки Департаменту земельних ресурсів виконавчого органу КМР (Київської міської державної адміністрації), актом перевірки дотримання вимог земельного законодавства, сертифікатами № ІУ123210901416, № ІУ123210827414 та дозволом на виконання будівельних робіт № ІУ013201120900, не дали оцінки всім наявним у матеріалах справи документам відповідно до норм ст. 86 ГПК України та не встановили, чи були, а отже, і кому належали на спірній ділянці будівлі до такого будівництва та на підставі наявних у матеріалах справи документів не встановили, чи були, як зазначає прокурор, новозбудовані об`єкти за адресою: м. Київ, провулок Приладний, 10 введено в експлуатацію та їх правого статусу; не перевірили і того, чи задоволення цього позову забезпечить відновлення становища, яке існувало до здійснення будівництва та чи є заявлені прокурором вимоги належним способом захисту прав, за захистом яких він звернувся до суду в цьому випадку та, чи не призведе їх задоволення до порушення прав та інтересів інших особі, які не були залучені до участі у справі (а. с. 113, т. 3).
Верховний Суд дійшов висновку, що судами попередніх інстанцій не було надано правової оцінки належності обраного прокурором способу захисту, не оцінено його застосування з урахуванням, серед іншого, принципу "superficies solo cedit"; а також розумності та справедливості, які закріплено у ст. 3 ЦК України.
Частиною 5 статті 310 ГПК України передбачено, що висновки суду касаційної інстанції, у зв`язку з якими скасовано судові рішення, є обов`язковими для суду першої чи апеляційної інстанції під час нового розгляду справи.
Згідно з частиною 1 статті 316 ГПК України вказівки, що містяться у постанові суду касаційної інстанції, є обов`язковими для суду першої та апеляційної інстанцій під час нового розгляду справи.
29. Утім, як свідчить зміст оскаржуваних судових рішень у цій справі, під час нового розгляду цієї справи, суди попередніх інстанцій формально підійшли до розгляду справи та не надали належної оцінки висновкам Верховного Суду, викладеним у постанові від 12.03.2024, у зв`язку з чим колегія суддів вважає за необхідне повторно звернути увагу на таке.
За висновками судів попередніх інстанцій у цьому спорі як законом (статті 16, 651 ЦК України, статті 141, 143, 152 ЗК України, статті 32, 34 Закону України "Про оренду землі"), так і умовами спірного договору (пункти 7.1, 11.4, 11.5, 11.8) передбачено належний та ефективний спосіб захисту порушеного права власника земельної ділянки внаслідок її використання орендарем не за цільовим призначенням, а саме: розірвання договору оренди землі та повернення земельної ділянки. 
Оцінюючи обраний спосіб захисту порушеного права, суди попередніх інстанцій врахували, що з метою недопущення порушення прав інвесторів будівництва прокурором не ставилось питання про знесення вже збудованих об`єктів житлового комплексу.
Отже, у даній справі, на думку судів попередніх інстанцій, позов прокурора спрямований на захист порушених інтересів держави шляхом недопущення подальшого використання незабудованої значної частини земельної ділянки не за цільовим призначенням для будівництва житлового комплексу всупереч вимог законодавства, умов договору та волі власника землі - територіальної громади міста Києва в особі Київської міської ради.
Таким чином, суди попередніх інстанцій дійшли висновку, що обраний прокурором спосіб захисту порушеного права свідчить про дотримання справедливого балансу між інтересами держави та інтересами третіх осіб та відповідає вимогам законодавства і умовам договору оренди.
30. Застосування конкретного способу захисту цивільного права залежить як від змісту права чи інтересу, за захистом якого звернулася особа, так і від характеру його порушення, невизнання або оспорення (узгоджується із висновком, викладеним у постанові Великої Палати Верховного Суду від 09.11.2021 у справа № 466/8649/16-ц). Такі право чи інтерес мають бути захищені судом у спосіб, який є ефективним, тобто таким, що відповідає змісту відповідного права чи інтересу, характеру його порушення, невизнання або оспорення та спричиненим цими діяннями наслідкам (подібні висновки сформульовані у постановах Великої Палати Верховного Суду від 05.06.2018 у справі № 338/180/17, від 11.09.2018 у справі № 905/1926/16, від 30.01.2019 у справі № 569/17272/15-ц, від 02.07.2019 у справі № 48/340).
У постанови від 22.08.2018 у справі № 925/1265/16 Велика Палата Верховного Суду зазначила, що власник порушеного права може скористатися не будь-яким, а цілком конкретним способом захисту свого права.
Ефективність позовної вимоги має оцінюватися, виходячи з обставин справи, та залежно від того, чи призведе задоволення такої вимоги до дійсного захисту інтересу позивача без необхідності повторного звернення до суду (принцип процесуальної економії). Таким чином, під ефективним засобом (способом) необхідно розуміти такий, що призводить до потрібних результатів, наслідків, дає найбільший ефект. Тому ефективний спосіб захисту повинен забезпечити поновлення порушеного права, бути адекватним наявним обставинам.
Велика Палата Верховного Суду у постановах від 19.01.2021 у справі № 916/1415/19, від 02.02.2021 у справі № 925/642/19 дійшла висновку, що розглядаючи справу, суд має з`ясувати: 1) з яких саме правовідносин сторін виник спір; 2) чи передбачений обраний позивачем спосіб захисту законом або договором; 3) чи передбачений законом або договором ефективний спосіб захисту порушеного права позивача; 4) чи є спосіб захисту, обраний позивачем, ефективним для захисту його порушеного права у спірних правовідносинах. Якщо суд дійде висновку, що обраний позивачем спосіб захисту не передбачений законом або договором та/або є неефективним для захисту порушеного права позивача, у цих правовідносинах позовні вимоги останнього не підлягають задоволенню.
31. Пославшись на обрання прокурором належного способу захисту інтересів держави, суди попередніх інстанцій не врахували наведених вище висновків Верховного Суду щодо права позивача обрати той ефективний спосіб захисту, який призведе до поновлення порушеного права. При цьому поза увагою судів та належної правової оцінки залишилася та обставина, що прокурор обрав такий спосіб захисту як розірвання договору та повернення земельної ділянки у стані, не гіршому порівняно з тим, в якому вона одержана в оренду, тобто є вимогою про повернення земельної ділянки без збудованих багатоповерхових житлових будинків.
32. Разом із тим суди попередніх інстанцій мали врахували, що у кожній справі за змістом обґрунтувань позовних вимог, наданих позивачем пояснень тощо суд має встановити, якого саме результату позивач хоче досягнути унаслідок вирішення спору. Суд розглядає справи у межах заявлених вимог (стаття 14 ГПК), але, зберігаючи об`єктивність і неупередженість, сприяє учасникам судового процесу в реалізації ними прав, передбачених процесуальним кодексом (пункт 4 частини 5 статті 13 ГПК). Виконання такого обов`язку пов`язане, зокрема, з тим, що суд має надавати позовним вимогам належну інтерпретацію, а не тлумачити їх лише буквально (подібні висновки наведено у постанові Великої Палати Верховного Суду від 20.06.2023 у справі № 633/408/18).
33. Крім того, як обґрунтовано зазначає скаржник у касаційній скарзі, задоволення позовної вимоги про повернення земельної ділянки у стані, не гіршому порівняно з тим, у якому було одержано її в оренду, зводиться до повного припинення права користування спірною земельною ділянкою, що створює повну неможливість використання належного відповідачу на праві власності нерухомого майна, розташованого на спірній земельній ділянці. Правомірне набуття відповідачем право власності на нерухоме майно на земельній ділянці, кадастровий номер 8000000000:75:041:0001, є чинним, ніким не оскаржувалося. Згідно з вимогами статей 319, 328 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Отже, особа, яка законно набула у власність будинок, споруду, має цивільний інтерес в оформленні права на земельну ділянку під такими будинком і спорудою після їх набуття. Водночас, позовні вимоги Першого заступника керівника Київської міської прокуратури зводяться до повного припинення права користування спірною земельною ділянкою, що створює повну неможливість використання належного відповідачу на праві власності нерухомого майна, розташованого на такій ділянці. Під захистом права розуміється державно-примусова діяльність, спрямована на відновлення порушеного права суб`єкта правовідносин та забезпечення виконання юридичного обов`язку зобов`язаною стороною. Спосіб захисту може бути визначено як концентрований вираз змісту (суті) міри державного примусу, за допомогою якого відбувається досягнення бажаного для особи, право чи інтерес якої порушені, правового результату. Один з критеріїв ефективного способу захисту є - принцип процесуальної економії (без необхідності повторного звернення до суду).
34. Таким чином, на спірній земельній ділянці перебувають об`єкти нерухомого майна, які належать відповідачу на праві власності, і з цих підстав суди попередніх інстанцій прийняли рішення про розірвання договору оренди та повернення земельної ділянки, тому незрозумілим є те, яким чином буде відновлено порушене право КМР у разі задоволення позовних вимог прокурора.
35. Відповідно до висновку Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду, викладеного у постанові від 14.03.2018 у справі № 917/1503/17, на яку послався скаржник в обґрунтування підстави касаційного оскарження, передбаченої пунктом 1 частини 2 статті 287 ГПК України, ключовим елементом принципу правової визначеності є однозначність і передбачуваність правозастосування, а отже, системність і послідовність у діяльності відповідних органів, насамперед судів.
36. Отже, суди попередніх інстанцій не врахували принцип правової визначеності, так як оскаржувані судові рішення не містять таких елементів, як однозначність і передбачуваність правозастосування
37. Верховний Суд зазначає, що ані місцевий господарський суд, ані суд апеляційної інстанції в повному обсязі не врахували висновків та вказівок Верховного Суду, викладених у постанові від 12.03.2024 у цій справі, які стали підставою для направлення справи на новий розгляд, чим порушили приписи частини п`ятої статті 310 та частини першої статті 316 ГПК України.
38. Верховний Суд враховує, що обов`язком суду при розгляді справи є дотримання вимог щодо всебічності, повноти й об`єктивності з`ясування обставин справи та оцінки доказів.
39. З огляду на викладене, висновок судів про наявність правових підстав для задоволення позову є передчасним, оскільки суди не врахували висновків Верховного Суду, викладених у постанові від 12.03.2024 у цій справі, які слугували підставою для направлення справи на новий розгляд, не дослідили усіх обставин справи з наданням оцінки наявним у ній доказам, з якими пов`язане законне вирішення спору по суті, порушили принцип змагальності та стандарти доказування, тому ухвалені у справі судові рішення не можна вважати законними та обґрунтованими.
40. Порушення судами норм процесуального права унеможливило встановлення фактичних обставин, що мають значення для правильного вирішення цієї справи, та які не можуть бути усунуті Верховним Судом самостійно в силу меж розгляду справи судом касаційної інстанції (стаття 300 ГПК України).
41. Зважаючи на те, що спочатку суд першої інстанції, а потім і суд апеляційної інстанції допустили порушення норм матеріального та процесуального права, що унеможливило встановлення усіх фактичних обставин, які мають значення для правильного вирішення справи, а також враховуючи передбачені частиною 2 статті 300 ГПК України межі розгляду справи судом касаційної інстанції, судові рішення судів попередніх інстанцій підлягають скасуванню, а справа - направленню на новий розгляд до суду першої інстанції.
42. Отже, визначена скаржником підстава касаційного оскарження, передбачена пунктом 1 частини 2 статті 287 ГПК України, отримала підтвердження під час касаційного провадження, що в розумінні пункту 1 частини 3 статті 310 цього Кодексу в сукупності з відсутністю всебічного, повного та об`єктивного дослідження судами зібраних у справі доказів є підставою для скасування оскаржуваних судових рішень і передачі справи на новий розгляд до суду першої інстанції.
43. Стосовно доводів касаційної скарги в частині підстави касаційного оскарження судових рішень у цій справі, передбаченої пунктом 3 частини 2 статті 287 ГПК України Верховний Суд зазначає таке.
44. Відповідно до пункту 3 частини 3 статті 287 ГПК України, підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пунктах 1, 4 частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права виключно в таких випадках, зокрема, якщо відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах.
45. Зі змісту зазначеної норми вбачається, що вона спрямована на формування єдиної правозастосовчої практики шляхом висловлення Верховним Судом висновків щодо питань застосування тих чи інших норм права, які регулюють певну категорію правовідносин та підлягають застосуванню господарськими судами під час вирішення спору.
46. Таким чином, у разі подання касаційної скарги на підставі пункту 3 частини другої статті 287 ГПК України крім встановлення відсутності висновку Верховного Суду щодо застосування норм права у подібних правовідносинах, обов`язковому дослідженню підлягає також питання необхідності застосування таких правових норм для вирішення спору з огляду на встановлені фактичні обставини справи.
47. Разом з цим, Верховний Суд вважає за необхідне зазначити, що з огляду на наведене у цій постанові та висновки Суду щодо невідповідності висновків судів попередніх інстанцій наведеним правовим висновкам Верховного Суду, що призвело до передчасності висновків судів попередніх інстанцій щодо задоволення позову, колегія суддів вважає передчасними доводи касаційної скарги про необхідність формування правового висновку щодо застосування положень пункту 3.21 Державних будівельних норм України Склад та зміст проектної документації на будівництво" ДБН А.2.2-3:2014 у подібних правовідносинах.
Висновки за результатами розгляду касаційних скарг
48. Відповідно до частин 1, 2, 4, 5 статті 236 ГПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.
49. Згідно із пунктом 2 частини 1 статті 308 ГПК України суд касаційної інстанції за результатами розгляду касаційної скарги має право скасувати судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій повністю або частково і передати справу повністю або частково на новий розгляд.
50. За змістом частини 3 статті 310 ГПК України підставою для скасування судового рішення та направлення справи на новий розгляд є також порушення норм процесуального права, на які посилається скаржник у касаційній скарзі, що унеможливило встановлення фактичних обставин, які мають значення для правильного вирішення справи, якщо, зокрема, суд не дослідив зібрані у справі докази. 
51. Зважаючи на викладене, касаційну скаргу необхідно задовольнити, судові рішення скасувати, справу передати на новий розгляд до суду першої інстанції. Під час нового розгляду справи господарському суду слід урахувати наведене, дослідити та об`єктивно оцінити аргументи учасників справи і всі зібрані у справі докази в їх сукупності, всебічно і повно з`ясувати фактичні обставини справи та, залежно від встановленого, прийняти обґрунтоване і законне судове рішення.
Розподіл судових витрат
52. З огляду на те, що касаційна скарга підлягає задоволенню частково, а справа - передачі на новий розгляд до місцевого господарського суду, то з урахуванням положень статті 129 ГПК України розподіл судових витрат у справі, має здійснити господарський суд, який прийматиме рішення по суті спору, керуючись загальними правилами розподілу судових витрат.
Керуючись статтями 300, 301, 308, 310, 314, 315, 317 Господарського процесуального кодексу України, Верховний Суд
ПОСТАНОВИВ:
Касаційну скаргу Приватного акціонерного товариства "Київський дослідно-експериментальний завод "Вугілля" задовольнити частково.
Рішення Господарського суду міста Києва від 29.07.2024 та постанову Північного апеляційного господарського суду від 23.06.2025 у справі № 910/17612/21 скасувати, справу № 910/17612/21 передати на новий розгляд до Господарського суду міста Києва.
Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її ухвалення, є остаточною і оскарженню не підлягає.
Головуючий Ю. Я. Чумак
Судді Т. Б. Дроботова
Н. О. Багай