ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 січня 2026 року	Львів	Справа № 140/3390/25 пров. № А/857/44658/25	

Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі:

Головуючого судді: Гудима Л.Я.,
суддів: Качмара В.Я., Онишкевича Т.В.,

розглянувши в порядку письмового провадження у м. Львові апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України у Волинській області на рішення Волинського окружного адміністративного суду від 25 вересня 2025 року, головуючий суддя – Волдінер Ф.А., ухвалене у м. Луцьк, у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Волинській області про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити дії,-

В С Т А Н О В И В:

Позивач – ОСОБА_1 звернувся в суд з позовом до ГУПФУ у Волинській області, в якому просив визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України у Волинській області щодо включення ОСОБА_1 періоду страхового стажу набутого після призначення пенсії до періоду, за яким обчислюється заробітна плата для перерахунку розміру пенсії по віку із застосуванням показника середньої заробітної плати (доходу); зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Волинській області здійснити з 02 вересня 2024 року перерахунок та виплату пенсії за віком ОСОБА_1 відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» із застосуванням показника середньої заробітної плати (доходу) без врахування періоду страхового стажу набутого після призначення пенсії до періоду, за яким обчислюється заробітна плата для перерахунку розміру пенсії по віку та з урахуванням Рішення Волинського окружного адміністративного суду від 02 грудня 2024 року по справі №140/10558/24.
В обґрунтування своїх позовних вимог посилався на те, що дії відповідача є протиправними та такими, що суперечать нормам законодавства, яке регулює спірні правовідносини, оскільки зарахувавши період страхового стажу позивача з 01.07.2009 року по 31.08.2024 року до періоду, за яким обчислена заробітна плата для перерахунку розміру пенсії, відповідач зменшив коефіцієнт заробітної плати позивача, тим самим позбавивши його права на отримання пенсії у більшому розмірі.
Рішенням Волинського окружного адміністративного суду від 25 вересня 2025 року адміністративний позов задоволено; визнано протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України у Волинській області щодо включення ОСОБА_1 періоду страхового стажу набутого після призначення пенсії до періоду, за яким обчислюється заробітна плата для перерахунку розміру пенсії по віку із застосуванням показника середньої заробітної плати (доходу); зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України у Волинській області здійснити з 02.09.2024 року перерахунок та виплату пенсії за віком ОСОБА_1 відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» із застосуванням показника середньої заробітної плати (доходу) без врахування періоду страхового стажу набутого після призначення пенсії до періоду, за яким обчислюється заробітна плата для перерахунку розміру пенсії по віку та з урахуванням Рішення Волинського окружного адміністративного суду від 02.12.2024 року по справі №140/10558/24.
Не погоджуючись з вищезазначеним рішенням суду першої інстанції, ГУПФУ у Волинській області оскаржило його в апеляційному порядку, яке, покликаючись на неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи, недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції вважає встановленими, порушення судом норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи, просить суд апеляційної інстанції скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нову постанову, якою в задоволенні адміністративного позову відмовити.
Свою апеляційну скаргу обґрунтовує тим, що управлінням проведено перерахунок пенсії на підставі норм чинного законодавства в межах покладених судом зобов`язань, а тому позов задоволенню не підлягає..
На підставі пункту 1 частини 1 статті 311 КАС України розгляд справи проводиться в порядку письмового провадження.
Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги у їх сукупності, колегія суддів дійшла переконання, що подана апеляційна скарга задоволенню не підлягає, виходячи з наступних підстав.
Як встановлено судом першої інстанції та підтверджується матеріалами справи, ОСОБА_1 призначено пенсію за віком, призначену за нормами Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09 липня 2003 року №1058-ІV.
З 02.09.2024 року на підставі особистої заяви ОСОБА_1 переведено за пенсію за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування». При обчисленні розміру пенсії за віком на умовах Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» відповідачем застосовано середню заробітну плату (дохід) в Україні, з якої сплачено страхові внески за 2014-2016 роки.
Рішенням Волинського окружного адміністративного суду від 02.12.2024 року у справі №140/10558/24 зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України у Волинській області провести ОСОБА_1 з 02 вересня 2024 року перерахунок та виплату пенсії за віком (з урахуванням виплачених сум) із застосуванням показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески за 2021-2023 роки, та без врахування заробітної плати до 01 липня 2000 року.
Відповідачем 08.01.2025 року прийнято рішення №907550150801 про перерахунок пенсії ОСОБА_1 на виконання судового рішення.
Листом від 12.03.2025 року №3289-2177/П-02/8-0300/25 позивача повідомлено, що рішення суду від 02.12.2024 року виконано в межах покладених зобов`язань.
Позивач не погоджується з такими діями органу Пенсійного фонду України протиправною, тому звернувся до суду з даним адміністративним позовом.
Задовольняючи адміністративний позов, суд першої інстанції виходив з того, що пенсійний орган при перерахунку пенсії за віком позивача зобов`язаний був обирати для нього найбільш вигідний спосіб обчислення заробітної плати.
Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції, вважає їх вірними та такими, що відповідають нормам матеріального та процесуального права, а також фактичним обставинам справи з огляду на наступне.
Згідно із статтею 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.
Так, Закон України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09 липня 2003 року № 1058-IV, визначає принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду, що формуються за рахунок страхових внесків роботодавців, бюджетних та інших джерел, передбачених цим Законом, а також регулює порядок формування Накопичувального пенсійного фонду та фінансування за рахунок його коштів видатків на оплату договорів страхування довічних пенсій або одноразових виплат застрахованим особам, членам їхніх сімей та іншим особам, передбаченим цим Законом.
Відповідно до ч. 1 ст. 40 Закону № 1058, для обчислення пенсії враховується заробітна плата (дохід) за весь період страхового стажу починаючи з 1 липня 2000 року. За бажанням пенсіонера та за умови підтвердження довідки про заробітну плату первинними документами або в разі, якщо страховий стаж починаючи з 1 липня 2000 року становить менше 60 місяців, для обчислення пенсії також враховується заробітна плата (дохід) за будь-які 60 календарних місяців страхового стажу підряд по 30 червня 2000 року незалежно від перерв.
Для визначення розміру пенсії за віком відповідно до частини другої статті 27 цього Закону заробітна плата для обчислення частини пенсії за період страхового стажу до набрання чинності цим Законом визначається на умовах і в порядку, передбачених законодавством, що діяло раніше, а для обчислення частини пенсії за період страхового стажу після набрання чинності цим Законом - на умовах, передбачених абзацом першим цієї частини.
Заробітна плата (дохід) за період страхового стажу до 1 липня 2000 року враховується для обчислення пенсії на підставі документів про нараховану заробітну плату (дохід), виданих у порядку, встановленому законодавством, за умови підтвердження довідки про заробітну плату первинними документами, а за період страхового стажу починаючи з 1 липня 2000 року - за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку.
Згідно ч. 2 ст. 40 Закону №1058, заробітна плата (дохід) для обчислення пенсії визначається за формулою:
Зп = Зс х (Ск : К), де:
Зп - заробітна плата (дохід) застрахованої особи для обчислення пенсії, у гривнях;
Зс - середня заробітна плата (дохід) в Україні, з якої сплачено страхові внески, за три календарні роки, що передують року звернення за призначенням пенсії. Порядок визначення показників зазначеної заробітної плати затверджується Пенсійним фондом України за погодженням з центральними органами виконавчої влади, що забезпечують формування державної фінансової політики, державної політики у сферах економічного розвитку, статистики. Тимчасово, з 1 січня 2018 року по 31 грудня 2018 року, заробітна плата (дохід) для призначення пенсії визначається із середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески за 2016 та 2017 роки;
Ск - сума коефіцієнтів заробітної плати (доходу) за кожний місяць (Кз1 + Кз2 + Кз3 + ... + Кзn );
К - страховий стаж за місяці, які враховано для визначення коефіцієнта заробітної плати (доходу) застрахованої особи.
Частиною 1 ст. 27 Закону № 1058 передбачено, що розмір пенсії за віком визначається за формулою: П = Зп * Кс, де:
П - розмір пенсії, у гривнях;
Зп - заробітна плата (дохід) застрахованої особи, визначена відповідно до статті 40 цього Закону, з якої обчислюється пенсія, у гривнях;
Кс - коефіцієнт страхового стажу застрахованої особи, визначений відповідно до статті 25 цього Закону.
Коефіцієнт страхового стажу - величина, що визначається відповідно до цього Закону для обрахування страхового стажу при обчисленні розміру пенсії у солідарній системі загальнообов`язкового державного пенсійного страхування (ст. 1 Закону № 1058).
Відповідно до ч. 1 ст. 25 Закону № 1058, коефіцієнт страхового стажу, що застосовується для обчислення розміру пенсії, визначається із заокругленням до п`яти знаків після коми за формулою: Кс=(См*Вс)/100%*12.
Кс - коефіцієнт страхового стажу;
См - сума місяців страхового стажу;
Вс - визначена відповідно до цього Закону величина оцінки одного року страхового стажу (у відсотках). 
Аналіз наведених вище правових норм надає суду апеляційної інстанції підстави для висновку, що особі при призначенні пенсії надано право обирати заробітну плату (дохід), яка буде враховувати при обчисленні розміру її пенсії. Разом з тим, наведені вище правові норми не наділяють правом пенсійний орган самостійно змінювати періоди страхового стажу, за які взято заробітну плату для обчислення розміру пенсії при її призначенні.
Аналогічні висновки викладено у постанові Верховного Суду від 29 червня 2022 року у справі № 160/1052/19.
Суд апеляційної інстанції зауважує, що у матеріалах справи відсутні докази того, що позивач виявляв бажання на оптимізацію заробітної плати за період з липня 2000 року по серпень 2024 року при проведенні перерахунку його пенсії, а також, що позивач обирав періоди, які він уважає за необхідне виключити з періоду, за який враховується заробітна плата (дохід) для обчислення пенсії.
Отже, за встановлених обставин, у контексті наведених вимог законодавства, яким врегульовані спірні правовідносини, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що відповідач при проведенні перерахунку пенсії, застосовуючи положення ч. 1 ст. 40 Закону № 1058, позбавив позивача права обирати заробітну плату (дохід), яка буде враховуватися при обчисленні розміру його пенсії.
Натомість, пенсійний орган при перерахунку пенсії позивача зобов`язаний був обирати для нього найбільш вигідний спосіб обчислення заробітної плати за періоди страхового стажу.
Відтак, колегія суддів вважає правильним висновок суду попередньої інстанції про те, що позовні вимоги є підставними та обґрунтованими, відтак підлягають задоволенню.
Відповідно до ч. 1 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.
З огляду на викладене, суд першої інстанції правильно і повно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків рішення суду, а тому підстав для скасування рішення колегія суддів не знаходить і вважає, що апеляційну скаргу на нього слід залишити без задоволення.
Керуючись ст.ст. 243, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328 КАС України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України у Волинській області залишити без задоволення, а рішення Волинського окружного адміністративного суду від 25 вересня 2025 року у справі №140/3390/25 – без змін.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених пунктом другим частини п`ятої статті 328 КАС України, шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.
Постанову разом із паперовими матеріалами апеляційної скарги надіслати до суду першої інстанції для приєднання до матеріалів справи.

Головуючий суддя	 	Л. Я. Гудим 	
судді	 	В. Я. Качмар 	
 	 	Т. В. Онишкевич