УХВАЛА
 
26 листопада 2025 року
м. Київ
 
справа № 369/15809/24
провадження № 61-14518ск25
Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду: Тітова М. Ю. (суддя-доповідач), Зайцева А. Ю., Коротенка Є. В., розглянувши касаційну скаргу    ОСОБА_1 на додаткову постанову Київського апеляційного суду від 10 листопада 2025 року в справі за заявою   ОСОБА_2 , стягувач: ОСОБА_3 , про визнання судового наказу про стягнення аліментів на малолітніх дітей таким, що не підлягає виконанню,
встановив:
04листопада 2024 року Києво-Святошинським районним судом Київської області видано судовий наказ, яким стягнуто з ОСОБА_2 на користь  ОСОБА_4 аліменти на утримання малолітніх дітей:  ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в розмірі 1/3 заробітку (доходу) боржника, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та не більше 10 прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, щомісячно, починаючи з 26 вересня 2024 року і до досягнення найстаршою дитиною повноліття. Також стягнуто з  ОСОБА_2 на користь держави судовий збір у сумі 302, 80 грн.
У січні 2025 року ОСОБА_2 звернулася до суду з заявою про визнання таким, що не підлягає виконанню, судового наказу, виданого 04 листопада2024 року Києво-Святошинським районним судом Київської області.
Ухвалою Києво-Святошинськогорайонного суду Київської області від 31 березня 2025 року, залишеною без змін постановою Київського апеляційного суду від 21 жовтня 2025 року, відмовлено у задоволенні заяви ОСОБА_2 .
Додатковою постановою Київського апеляційного суду від 10 листопада 2025 року частково задоволено заяву  ОСОБА_4 про ухвалення додаткового рішення.
Ухвалено по справі додаткове судове рішення.
Стягнуто з ОСОБА_2 на користь  ОСОБА_4 витрати на професійну правничу допомогу в сумі 15 000, 00 грн.
19 листопада 2025 року представник заявника   ОСОБА_4 - адвокат Ступак Т. О. через підсистему «Електонний суд» надіслала до Верховного Суду касаційну скаргу на додаткову постанову Київського апеляційного суду від 10 листопада 2025 року у вказаній справі.
У відкритті касаційного провадження необхідно відмовити з таких підстав.
Згідно з пунктом 25 частини першої статті 353 ЦПК України окремо від рішення суду можуть бути оскаржені в апеляційному порядку ухвали суду першої інстанції щодо виправлення помилки у виконавчому документі або визнання його таким, що не підлягає виконанню.
Пунктом 2 частини першої статті 389 ЦПК України встановлено, що учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов'язки, мають право оскаржити у касаційному порядку ухвали суду першої інстанції, вказані у пунктах 3, 6, 7, 15, 16, 22, 23, 27, 28, 30, 32 частини першої статті 353 цього Кодексу, після їх перегляду в апеляційному порядку.
Тлумачення пункту 25 частини першої статті 353 та частини першої статті 389 ЦПК України свідчить, що неможливим є як касаційне оскарження ухвали судупершої інстанції щодо визнання виконавчого документа таким, що не підлягає виконанню, так і касаційне оскарження постанови апеляційного суду, згідно з якою така ухвала переглядалась.
Відповідно до пункту 1 частини другої статті 394 ЦПК України суд відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.
Велика Палата Верховного Суду у постанові від 05 липня 2023 року в справі № 904/8884/21 зазначила, що за загальним правилом у судовому рішенні повинні бути розглянуті усі заявлені вимоги, а також вирішені всі інші, зокрема й процесуальні, питання. Неповнота чи невизначеність висновків суду щодо заявлених у справі вимог, а також невирішення окремих процесуальних питань, зокрема розподілу судових витрат, є правовою підставою для ухвалення додаткового судового рішення. Тобто додаткове рішення - це акт правосуддя, яким усуваються недоліки судового рішення, пов'язані з порушенням вимогщодо його повноти. Додаткове рішення є невід'ємною частиною рішення у справі.
Таким чином, у відкритті касаційного провадження необхідно відмовити, оскільки додаткова постанова Київського апеляційного суду від 10 листопада 2025 року є невід'ємною частиною постанови Київського апеляційного суду від 21 жовтня 2025 року, якою залишено без змін ухвалу суду першої інстанції про відмову у задоволенні заяви про визнання судового наказу таким, що не підлягає виконанню, у зв'язку з чим така додаткова постанова не підлягає касаційному оскарженню відповідно до пункту 2 частини першої статті 389 ЦПК України.
Ураховуючи наведене, оскільки заявником подано касаційну скаргу на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню, у відкритті касаційного провадження у справі слід відмовити.
Зазначення у додатковій постанові Київського апеляційного суду від 10 листопада 2025 року про можливість її оскарження до Верховного Суду не може бути підставою для відкриття касаційного провадження, оскільки оскаржуване судове рішення згідно з вимогами ЦПК України не підлягає перегляду в касаційному порядку.
Керуючись пунктом 1 частини другої статті 394 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду,
ухвалив:
У відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою   ОСОБА_1 на додаткову постанову Київського апеляційного суду від 10 листопада 2025 року в справі за заявою   ОСОБА_2 , стягувач: ОСОБА_3 , про визнання судового наказу про стягнення аліментів на малолітніх дітей таким, що не підлягає виконанню, відмовити.
Копію ухвали та додані до скарги матеріали надіслати заявнику.
Ухвала оскарженню не підлягає.
 
Судді:                                                                                                            М. Ю. Тітов
 
А. Ю. Зайцев
 
Є. В. Коротенко