Справа № 367/8391/25

РІШЕННЯ
Іменем України
30 січня 2026 року	селище Бородянка  	

Бородянський районний суд Київської області у складі головуючого – судді Стасенка Г.В., розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін за наявними у справі матеріалами цивільну справу за позовом Акціонерного товариства "Сенс Банк" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з вказаним позовом, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що 24 грудня 2021 року між АТ "Альфа Банк" (на цей час – АТ "Сенс Банк") і ОСОБА_1 було укладено кредитний договір № 501411740 із такими основними умовами: тип кредиту – кредит готівкою; сума кредиту – 32617 грн 91 коп.; процентна ставка – 39,99% річних, тип ставки – фіксована; строк кредиту – 60 місяців; дата повернення кредиту – 24 грудня 2026 року; порядок повернення кредиту – графік платежів: до 24 числа кожного місяця з дати надання кредиту до повного погашення кредиту по 2500 грн, загальна кількість платежів 60; для повернення платежів за угодою визначено використовувати рахунок № НОМЕР_1 , відкритий у банку. У зв`язку з неналежним виконанням відповідачкою своїх зобов`язань за кредитним договором її заборгованість становить 121288 грн 80 коп., з яких 32386 грн 71 коп. – заборгованість за кредитом; 41618 грн 96 коп. – заборгованість по відсотках, 47283 грн 13 коп. – заборгованість по комісії. З метою досудового врегулювання спору, на адресу відповідачки було направлено досудову вимогу щодо виконання договірних зобов`язань, проте вказана вимога відповідачкою проігнорована. Враховуючи вказані обставини, просив стягнути з відповідачки заборгованість за кредитним договором у розмірі 121288 грн 80 коп. та відшкодувати понесені судові витрати. 
За ухвалою судді від 27 жовтня 2025 року відкрито провадження у справі за вказаним позовом, ухвалено провести розгляд справи в порядку спрощеного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, відповідачці роз`яснено її право на подання відзиву на позов; у встановлені судом строки, в тому числі додаткові строки, надані у зв`язку з неотриманням копії ухвали, відповідачка відзив на позов суду не надала.
Дослідивши наявні у справі письмові докази, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню. 
Судом встановлено, що 24 грудня 2021 року між АТ "Альфа Банк" (на цей час – АТ "Сенс Банк") і ОСОБА_1 було укладено кредитний договір № 501411740 із такими основними умовами: тип кредиту – кредит готівкою; сума кредиту – 32617 грн 91 коп.; процентна ставка – 39,99% річних, тип ставки – фіксована; строк кредиту – 60 місяців; дата повернення кредиту – 24 грудня 2026 року; порядок повернення кредиту – графік платежів: до 24 числа кожного місяця з дати надання кредиту до повного погашення кредиту по 2500 грн, загальна кількість платежів 60; для повернення платежів за угодою визначено використовувати рахунок № НОМЕР_1 , відкритий у банку (а.с. 29-40).
Отримання відповідачкою кредитних коштів у розмірі 32617 грн 91 коп. підтверджується копією меморіального ордера № 804398767 від 24 грудня 2021 року (а.с. 41). 
У зв`язку з неналежним виконанням відповідачкою своїх зобов`язань за кредитним договором, її заборгованість станом на 15 травня 2025 року, згідно з розрахунком позивача, становить 121288 грн 80 коп., з яких 32386 грн 71 коп. – заборгованість за кредитом, 41618 грн 96 коп. – заборгованість за відсотками, 47283 грн 13 коп. – заборгованість за комісією (а.с. 112-113).
Підстав вважати, що наданий розрахунок заборгованості невірний немає і відповідачкою він не оспорений.
АТ "Сенс Банк" направило відповідачці досудову вимогу від 11 квітня 2025 року щодо виконання договірних зобов`язань за кредитним договором від 24 грудня 2021 року, а саме протягом 30 календарних днів з дня отримання письмової вимоги банку усунути порушення умов кредитного договору та погасити заборгованість у розмірі простроченого боргу, а у випадку невиконання, - достроково повернути кредит у повній непогашеній сумі та сплатити всі нараховані і несплачені проценти за користування кредитом, комісії у розмірі 117929 грн 86 копійок (а.с. 107-111).
Проте, як убачається із позовної заяви, вказана вимога відповідачкою була проігнорована. 
У зв`язку з порушенням зобов`язань за кредитним договором, позивач просить стягнути з відповідачки у судовому порядку заборгованість у розмірі 121288 грн 80 коп., відшкодувати сплачений судовий збір у розмірі 2422 грн 40 коп. та витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 10121 грн 17 копійок. 
Відповідно до ч. 1 ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог – відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Згідно зі ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовується положення параграфа першого глави 71 Цивільного кодексу України, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Особливості регулювання відносин за договором про надання споживчого кредиту встановлені законом.
Відповідно до ч. 2 ст. 1056-1 ЦК України, розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору.
Позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором (ч. 1 ст. 1049 ЦК України).
Згідно з ч. 1 ст. 1048 ЦК України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором.
Враховуючи викладене, оскільки відповідачка ухиляється від сплати боргу в добровільному порядку, то суд, частково задовольняючи позовні вимоги, вважає за необхідне стягнути з ОСОБА_1 на користь позивача заборгованість за кредитним договором у розмірі 74005 грн 67 коп., з яких 32386 грн 71 коп. – заборгованість за кредитом, 41618 грн 96 коп. – заборгованість по відсотках.
Щодо вимог про стягнення комісії за обслуговування кредиту суд зважає на таке.
Відповідно до ч. 1 ст. 626 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.
Частиною 1 ст. 627 ЦК України визначено, що відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначення умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. 
З розрахунку заборгованості за кредитним договором вбачається, що до загального розміру заборгованості відповідачки включено заборгованість за комісією за обслуговування кредитної заборгованості у розмірі 47283 грн 13 копійок (а.с. 112-113). 
Закон України "Про споживче кредитування" розмежовує оплатність та безоплатність надання інформації про кредит залежно від періодичності звернення споживача із запитом щодо надання такої інформації.
Відповідно до частини першої та другої статті 11 Закону України "Про споживче кредитування", після укладення договору про споживчий кредит кредитодавець на вимогу споживача, але не частіше одного разу на місяць, у порядку та на умовах, передбачених договором про споживчий кредит, безоплатно повідомляє йому інформацію про поточний розмір його заборгованості, розмір суми кредиту, повернутої кредитодавцю, надає виписку з рахунку/рахунків (за їх наявності) щодо погашення заборгованості, зокрема інформацію про платежі за цим договором, які сплачені, які належить сплатити, дати сплати або періоди у часі та умови сплати таких сум (за можливості зазначення таких умов у виписці), а також іншу інформацію, надання якої передбачено цим Законом, іншими актами законодавства, а також договором про споживчий кредит.
Відповідно до частини п`ятої статті 12 Закону України "Про споживче кредитування" умови договору про споживчий кредит, які обмежують права споживача порівняно з правами, встановленими цим Законом, є нікчемними.
З урахуванням викладеного, комісія за обслуговування кредитної заборгованості може включати плату за надання інформації про стан кредиту, яку споживач вимагає частіше одного разу на місяць. Умова договору про споживчий кредит, укладеного після набуття чинності Законом України "Про споживче кредитування" (10 червня 2017 року), щодо оплатності інформації про стан кредитної заборгованості, яку споживач вимагає один раз на місяць, є нікчемною відповідно до частини першої та другої статті 11, частини п`ятої статті 12 Закону України "Про споживче кредитування".
Відповідні висновки містяться у постанові Великої палати Верховного Суду від 13 липня 2022 року у справі № 496/3134/19 (провадження №14-44цс21).
Пунктом 1 кредитного договору передбачена сплата комісійної винагороди за надання кредиту 0.00% від суми кредиту, зазначеної в оферті на укладення угоди без ПДВ; за обслуговування (управління) кредиту 3.79% від суми кредиту, зазначеної в оферті без ПДВ. Комісійна винагорода може бути змінена в порядку, передбаченому умовами договору та сплачується згідно діючих тарифів банку. Тарифи є невід`ємною частиною договору та розміщені на сайті банку. Протягом строку дії угоди, тарифи та комісійна винагорода за кредитом , а також за супровідними послугами банку та/або третіх осіб, що надаються під час укладення угоди, можуть бути змінені в порядку, передбаченому договором та відповідним договором між позичальником та третіми особами та/або банком (а.с. 29).
Враховуючи, що відповідачці встановлено щомісячну плату за послуги банку, які за законом, за умовами їх надання один раз на місяць, повинні надаватись безоплатно, а позивачем не надано доказів, що такі послуги надавались відповідачці частіше одного разу на місяць, то позовні вимоги в частині стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за комісією у розмірі 47283 грн 13 коп. є необґрунтованими і задоволенню не підлягають.
Щодо вимог про стягнення з відповідачки понесених позивачем судових витрат суд зазначає таке.
Частиною 1 ст. 133 ЦПК України, встановлено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.
До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу (п. 1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України).
Згідно з ч. 1, 2 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача.
Відповідно до п. 1, 2 ч. 3 ст. 141 ЦПК України, при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес.
Частиною 8 ст. 141 ЦПК України встановлено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).
Водночас, суд зобов`язаний оцінити рівень адвокатських витрат, що мають бути присуджені з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично та чи була їх сума обґрунтованою.
Суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенства права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи зокрема на складність справи, витрачений адвокатом час.
При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи.
Такі самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції. Зокрема заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення у справі "East/West Alliance Limited" проти України, заява № 19336/04, п. 269).
У рішенні Європейського суду з прав людини у справі "Лавентс проти Латвії" від 28 листопада 2002 року зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.
Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним зі складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
На підтвердження понесених витрат на правничу допомогу позивачем надано копію договору про надання послуг № 1006 від 28 січня 2025 року, за умовами якого за надання послуг, що полягають у вчиненні виконавцем дій, передбачених п. 1.1.1 та п. 1.1.2 цього договору, замовник сплачує на користь виконавця винагороду (гонорар) у нижченаведеному розмірі: за підготовку і подання позовної заяви до суду – 375,00 грн; за отримання рішення суду – 225,00 грн; комісійна винагорода від стягнутих коштів на користь замовника – 7,85% (а.с. 10-13).
Однак, з огляду на складність справи та виконані адвокатом роботи, ціну позову і розмір задоволених вимог, суд вважає, що заявлена до стягнення з відповідачки на користь ТОВ "Сенс Банк" сума витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 10121 грн 17 коп. не відповідає критеріям розумності, справедливості та співмірності, а тому, враховуючи встановлені обставини, суд дійшов висновку про необхідність стягнення таких витрат у розмірі 5000 гривень.
Відповідно до ст. 141 ЦПК України, з відповідачки на користь позивача необхідно стягнути на відшкодування витрат по сплаті судового збору 1478 грн 05 коп., пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. 
Керуючись ст. 526, 530, 1046-1056 ЦК України, ст. 10-13, 141, 259, 263-265, 268, 279 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

Позов Акціонерного товариства "Сенс Банк" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , на користь Акціонерного товариства "Сенс Банк" (код ЄДРПОУ 23494714, 03150, м. Київ, вул. Велика Васильківська, 100) заборгованість за кредитним договором від 24 грудня 2021 року в розмірі 74005 (сімдесят чотири тисячі п`ять) гривень 67 копійок.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства "Сенс Банк" на відшкодування витрат по сплаті судового збору 1478 (одна тисяча чотириста сімдесят вісім) гривень 05 копійок та витрат на професійну правничу допомогу 5000 (п`ять тисяч) гривень.
В іншій частині в позові відмовити.
На рішення суду може бути подано апеляційну скаргу до Київського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Повне рішення суду складено 30 січня 2026 року.

Головуючий - суддя	Геннадій СТАСЕНКО