Придніпровський районний суд м.Черкаси    
Справа № 711/6049/25
Номер провадження2/711/139/26

РІШЕННЯ 
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 січня 2026 року м. Черкаси

Придніпровський районний суд м. Черкаси у складі:
головуючого судді Петренка О.В.,
за участю секретарів судових засідань Овезової Ю.В., Дмитренка О.Ю., 
представників позивача Давиденка В.Ю., Блізнецова М.Є.,
відповідача ОСОБА_1 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом приватного акціонерного товариства «Черкаське хімволокно» в особі Відокремленого підрозділу «Черкаська ТЕЦ» до ОСОБА_1 про стягнення боргу за оплату житлово-комунальних послуг,
ВСТАНОВИВ:
02 липня 2025 року ПрАТ «Черкаське хімволокно» в особі Відокремленого підрозділу «Черкаська ТЕЦ» звернулося до Придніпровського районного суду м. Черкаси з вказаною позовною заявою, в якій просить суд стягнути з ОСОБА_1 заборгованість за послуги з МЗК (місця загального користування), гарячого водопостачання (постачання гарячої води) та внесків, що сукупно складає 22 103,60 грн та заборгованість за інфляційну складову боргу, три відсотки річних і судові витрати (вхідний №26473/25, а.с.2-5). 
Обгрунтовуючи позовні вимоги, позивач зазначає, що ПрАТ «Черкаське хімволокно» в особі Відокремленого підрозділу «Черкаська ТЕЦ» на підставі відповідної ліцензії та рішення Черкаського міськвиконкому №520 від 24.05.2000 забезпечує тепловою енергією населення, організації та підприємства всіх форм власності у м.Черкаси.
Надання послуг з централізованого опалення (постачання теплової енергії) та гарячого водопостачання (постачання гарячої води) в будинку АДРЕСА_1 здійснює ПрАТ «Черкаське хімволокно» в особі Відокремленого підрозділу «Черкаська ТЕЦ». 
Також позивач у позові зазначає, що квартира АДРЕСА_2 від`єднана від системи централізованого опалення та теплопостачання. Плата нараховується за абонентське обслуговування (ТЕ) та місця загального користування (МЗК), які, на переконання позивача, мають нести усі мешканці багатоквартирного будинку, тобто як ті, у кого відсутні індивідуальні прилади обліку, так і ті, у кого встановлений квартирний засіб обліку теплової енергії.
Згідно п.14 Правил надання послуг з постачання теплової енергії, які затверджені постановою Кабінету Міністрів України «Про затвердження Правил надання послуги з постачання теплової енергії і типових договорів про надання послуги з постачання теплової енергії» №830 від 21.08.2019, передбачено, що відокремлення (відключення) від мереж (систем) централізованого опалення (теплопостачання) та постачання гарячої води не звільняє власників квартир та нежитлових приміщень від обов`язку відшкодування витрат за обсяг теплової енергії, витраченої на опалення місць загального користування та допоміжних приміщень та на функціонування внутрішньобудинкових систем опалення будівлі/будинку. Такий обсяг теплової енергії розраховується та розподіляється між всіма споживачами відповідно до Методики розподілу між споживачами обсягів спожитих у будівлі комунальних послуг, затвердженої наказом Мінрегіону від 22 листопада 2018 р. № 315.
Пунктом 45 означених Правил передбачено, що споживач зобов`язаний оплачувати надану послугу за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, та вносити плату за абонентське обслуговування у строки, встановлені договором.
Також позивач у позові зазначає, що лічильник обліку гарячого водопостачання в квартирі АДРЕСА_2 не встановлено, тому відповідно до п.21 Правил за надання послуги плата справляється згідно з установленими нормативами (нормами) споживання на одну зареєстровану особу.
Типові договори приєднання на надання відповідних послуг згідно постанов Кабінету Міністрів України №830 та 1182 опубліковані на офіційному веб-сайті позивача за посиланням: https://khimvolokno.com.ua/dogovir-na-poslugu. 
Фактом приєднання споживача до умов договору (акцептування договору) є вчинення споживачем будь-яких дій, які свідчать про його бажання укласти договір, зокрема, надання виконавцю підписаної заяви-приєднання (додаток), сплата рахунка на надання послуги, факт отримання послуги.
З огляду на викладене, позивач робить висновок, що з відповідачем укладено договір про надання послуг централізованого опалення та постачання гарячої води шляхом акцепту публічної оферти відповідно до ст.642 ЦК України. 
Згідно інформації комунального підприємства «Черкаське обласне об`єднане бюро технічної інвентаризації» відповідач є власником квартири АДРЕСА_2 протягом всього спірного періоду на підставі договору купівлі-продажі нерухомого майна від 26.11.2012.
Крім того позивач у позові зазначає про те, що відповідач своєчасно, з січня 2013 року, не вносив плату за отримані послуги щодо опалення місць загального користування та гарячого водопостачання (постачання гарячої води), а також не здійснював оплату внесків за встановлення, обслуговування та заміну вузлів комерційного обліку комунальних послуг з постачання теплової енергії (згідно положень ст.17 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» та рішення Черкаського міськвиконкому №1021 від 17.09.2019), внаслідок чого утворилась заборгованість, яка, станом на 01.06.2025, складає 22 103 грн 60 коп, що підтверджується листом-розрахунком по ОР №40030029.
З огляду на викладене, позивач просить суд стягнути з відповідача заборгованість за послуги з опалення місць загального користування, гарячого водопостачання (постачання гарячої води) та внесків, що сукупно складає 22 103 грн 60 коп.
Також позивач у позовній заяві просить суд стягнути з відповідача інфляційну складову боргу, що відповідно до розрахунку становить 3744,33 грн, та 3% річних з простроченої суми, що відповідно до розрахунку становить 1034,58 грн. Означені позовні вимоги обгрунтовує положеннями ч.2 ст.625 ЦК України. Крім того позивач просить стягнути з відповідача, сплачений розмір судового збору.
Ухвалою Придніпровського районного суду м. Черкаси від 09 липня 2025 року прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі за позовом ПрАТ «Черкаське хімволокно» в особі Відокремленого підрозділу «Черкаська ТЕЦ» до ОСОБА_1 про стягнення боргу за оплату житлово-комунальних послуг; визнано справу малозначною, а її розгляд вирішено здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін; призначено розгляд справи по суті о 11 год 00 хв 18 серпня 2025 року в приміщенні Придніпровського районного суду м.Черкаси (а.с.36-37).
Протокольною ухвалою Придніпровського районного суду м. Черкаси від 18.08.2025 розгляд справи був відкладений до 09 год 10 хв 23 жовтня 2025 року у зв`язку із задоволенням клопотання відповідача про відкладення розгляду справи з підстав не отримання цим учасником копії позовної заяви з додатками, а відповідно і не подання відзиву на позовну заяву (а.с.75-76).
01 вересня 2025 року відповідач ОСОБА_1 подав відзив на позовну заяву, в прохальній частині якого просить відмовити в задоволенні позовних вимог ПрАТ «Черкаське хімволокно» в повному обсязі (вхідний №34626/25, а.с.80-82).
Заперечення проти позовних вимог відповідач ОСОБА_1 обгрунтовує тим, що вимоги позову суперечать нормам Цивільного кодексу України, а саме статті 257 цього Кодексу, що встановлює загальну позовну давність тривалістю у три роки.
Також відповідач у відзиві зазначає про те, що помилковим є твердження позивача про те, що нарахування власнику квартири АДРЕСА_2 , в якій не встановлено лічильник обліку гарячого водопостачання, нарахування здійснено на підставі норм споживання на одну зареєстровану особу з підстав того, що в даній квартирі ніхто не зареєстрований.
Твердження позивача про те, що відповідач зобов`язаний додатково сплачувати кошти ПрАТ «Черкаське хімволокно ВП «Черкаська ТЕЦ» за опалення місць загального користування, обслуговування вузла обліку та вносити плату за їх абонентське обслуговування є необгрунтованою з підстав того, що згідно Закону України «Про об`єднання співвласників багатоквартирного будинку» рішенням загальних зборів мешканців будинку АДРЕСА_1 15.12.2015 було створене ОСББ «Нижня Горова 135» та затверджено статут даного об`єднання. Згідно п.7.1.1 та 7.1.2 статуту ОСББ «Нижня Горова 135» витрати на утримання місць загального користування, а також вузла обліку теплової енергії оплачується за рахунок коштів ОСББ. 
Крім того відповідач у відзиві зазначає про те, що нарахування оплати за опалення місць загального користування на основі нормативних показників є недопустимим так як для обліку спожитої теплової енергії будинком АДРЕСА_1 встановлено лічильник.
Також у відзиві відповідач ОСОБА_1 , посилаючись на положенням п.12 Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених постановою Кабінету Міністрів України №630 від 21.07.2005, зазначає про те, що оскільки позивач не надав суду доказів, які б підтверджували факт утеплення місць загального користування, тому у споживача відсутній обов`язок щодо сплати за опалення місць загального користування будинку.
У відзиві позивач акцентує увагу суду на тому, що квартира АДРЕСА_2 відключена від гарячого водопостачання та централізованого опалення, що підтверджується актом від 30.07.2003. У зв`язку з цим, нарахування плати за споживання гарячої води та абонплата є неправомірними.
І на сам кінець, відповідач у відзиві зазначає про те, що між сторонами ніколи не укладався договір про надання будь-яких комунальних послуг, а також позивач не вчиняв дії, які свідчать про його бажання укласти відповідний договір.
13 жовтня 2025 року представником позивача ПрАТ «Черкаське хімволокно» ВП «Черкаська ТЕЦ» за довіреністю Блізнецовим М.Є. подані до суду додаткові пояснення до позовної заяви про стягнення боргу за оплату житлово-комунальних послуг, у прохальній частині яких цей учасник справи просить долучити їх до матеріалів справи, задовольнивши позовні вимоги в повному обсязі (вхідний №40700, а.с.112-115).
Додаткові пояснення обгрунтовані тим, що між відповідачем як споживачем та позивачем як надавачем житлово-комунальних послуг було укладено договір про їх надання шляхом акцепту споживачем договору, який розміщений на офіційному веб-сайті позивача за посиланням: https://khimvolokno.com.ua/dogovir-na-poslugu.
Щодо відсутності укладеного колективного договору між ОСББ «Нижня Горова 135» та ПрАТ «Черкаське хімволокно» в особі ВП «Черкаська ТЕЦ», то позивач зазначає про те, що з аналізу положень ст. 1, 7, 12, 14 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», для визначення ОСББ «Нижня Горова 135» як належного відповідача в даній справі, означена юридична особа зобов`язана була укласти з надавачем послуг колективний договір від імені всіх співвласників. Проте наразі, жодні колективні договори відсутні. У зв`язку з цим, позивач у додаткових поясненнях констатує, що ОСОБА_1 є належним відповідачем у даній справі.
Також позивач у додаткових поясненнях зазначає проте, що лист-розрахунок заборгованості по ОР №40030029 є належним і допустимим доказом у розумінні ст.76,77,79,80 ЦПК України, оскільки, зокрема, підписаний економістом з договірних та претензійних робіт І категорії юридичного відділу з питань забезпечення діяльності теплопостачання та збуту ВП «Черкаська ТЕЦ» ПрАТ «Черкаське хімволокно» як спеціалістом, який відповідальний за даний напрямок роботи.
Щодо правомірності нарахування обсягу теплової енергії витраченої на забезпечення загальнобудинкових потреб (МЗК), то позивач у додаткових поясненнях зазначає про те, що відключення житлового приміщення за адресою: АДРЕСА_3 , від мереж централізованого опалення не є підставою для звільнення відповідача від оплати за опалення місць загального користування будинку. Такий висновок позивач грунтує на положеннях Закону України «Про житлово-комунальні послуги», Правилах надання послуги з постачання теплової енергії, затверджених постановою Кабінету Міністрів України №830 від 21.08.2019, та Правилах надання послуг з управління багатоквартирним будинком та Типового договору про надання послуг з управління багатоквартирним будинком, що затверджені постановою Кабінету Міністрів України №712 від 05.09.2018. 
Протокольною ухвалою Придніпровського районного суду м. Черкаси від 23.10.2025 розгляд справи був відкладений до 12 год 00 хв 19 листопада 2025 року у зв`язку із задоволенням клопотання представника позивача про відкладення розгляду справи з підстав необхідності надання додаткових пояснень (а.с.123-124).
Протокольною ухвалою Придніпровського районного суду м. Черкаси від 19.11.2025 розгляд справи був відкладений до 15 год 30 хв 17 грудня 2025 року у зв`язку із задоволенням клопотання представника позивача про відкладення розгляду справи (а.с.137).
Ухвалою Придніпровського районного суду м. Черкаси від 17.12.2025 прийнято відмову позивача приватного акціонерного товариства «Черкаське хімволокно» в особі Відокремленого підрозділу «Черкаська ТЕЦ» від позову в частині позовних вимог про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості по гарячому водопостачанню, окрім абонентського обслуговування, заборгованість за яке, станом на 01.12.2024 складає 257 грн. 29 коп (в період з жовтня 2022 року по квітень 2024 року нарахування за абонентське обслуговування гарячого водопостачання, дорівнює 9 грн 08 коп щомісячно; в період з травня 2024 року по грудень 2024 року, дорівнює 12 грн. 11 коп. щомісячно); провадження в цій частині вимог закрите; розгляд справи вирішено проводити на підставі таких позовних вимог:
стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , місце реєстрації АДРЕСА_4 на користь приватного акціонерного товариства «Черкаське хімволокно» (18028, місто Черкаси, проспект Хіміків, 76, IBAN НОМЕР_1 , ЄДРПОУ 00204033, МФО 354507, Філія - Черкаське обласне управління АТ „Ощадбанк”) в особі Відокремленого підрозділу «Черкаська ТЕЦ» приватного акціонерного товариства «Черкаське хімволокно» (18028, м. Черкаси, проспект Хіміків, 76, ЄДРПОУ ВП 33282969) заборгованість за послуги з МЗК (місця загального користування), ГВП (гаряче водостачання) та Внески, в розмірі 15 970 грн 86 коп;
стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , місце реєстрації АДРЕСА_4 на користь приватного акціонерного товариства «Черкаське хімволокно» (18028, місто Черкаси, проспект Хіміків, 76, IBAN НОМЕР_1 , ЄДРПОУ 00204033, МФО 354507, Філія - Черкаське обласне управління АТ „Ощадбанк”) в особі Відокремленого підрозділу «Черкаська ТЕЦ» приватного акціонерного товариства «Черкаське хімволокно» (18028, м. Черкаси, проспект Хіміків, 76, ЄДРПОУ ВП 33282969) інфляційну складову боргу, в розмірі 3 744 грн 33 коп, та 3 % річних, в розмірі 1 034 грн 58 коп, в загалом 4 778 грн 91 коп;
стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , місце реєстрації АДРЕСА_4 на користь приватного акціонерного товариства «Черкаське хімволокно» (18028, місто Черкаси, проспект Хіміків, 76, IBAN НОМЕР_1 , ЄДРПОУ 00204033, МФО 354507, Філія - Черкаське обласне управління АТ „Ощадбанк”) в особі Відокремленого підрозділу «Черкаська ТЕЦ» приватного акціонерного товариства «Черкаське хімволокно» (18028, м. Черкаси, проспект Хіміків, 76, ЄДРПОУ ВП 33282969) судовий збір за подання позовної заяви про стягнення боргу за оплату житлово-комунальних послугу розмірі 3 028 грн 00 коп (а.с.140-141).
Протокольною ухвалою Придніпровського районного суду м. Черкаси від 17.12.2025 розгляд справи був відкладений до 14 год 30 хв 12 січня 2026 року у зв`язку із задоволенням клопотання відповідача про відкладення розгляду справи (а.с.145-146).
У судовому засіданні, що відбулося 12.01.2026, представник позивача за довіреністю Блізнецов М.Є. позовні вимоги з урахуванням заяви про відмову від частини позовних вимог від 18.11.2025, що прийнята ухвалою суду від 17.12.2025, підтримав повністю з підстав, що викладені в мотивувальних частинах позову, заяви про відмову від частини позовних вимог та додаткових пояснень. Додатково пояснив, що розмір заборгованості зі сплати абонентського обслуговування за гаряче водопостачання, який міститься у заяві про часткову відмову від частини позовних вимог, розрахований за період із жовтня 2022 року до грудня 2024 року включно і складає 257,29 грн.
Відповідач ОСОБА_1 в судовому засіданні 12.01.2026 заперечив проти задоволення позовних вимог з підстав, що викладені у відзиві на позовну заяву. Додатково пояснив суду, що заперечення проти позовних вимог обгрунтовані тим, що позовні вимоги пред`явлені позивачем всупереч загальному строку позовної давності, а тому позивач наполягає на застосуванні строку позовної давності до спірних правовідносин, про що ним зазначено у відзиві на позовну заяву. Також звернув увагу на те, що сальдо на початок січня 2013 року листа-розрахунку по ОР №40030029 зазначено в розмірі 1031,60 грн, однак за який проміжок часу здійснено позивачем нарахування означеної суми жоден засіб доказування, що міститься в матеріалах справи, інформації не містить. І на сам кінець, акцентував увагу суду на тому, що відомості, які містяться в листі-розрахунку по ОР №40030029, а також у розрахунках інфляційних втрат та 3% річних, нічим не підтверджені.
12 січня 2026 року суд, після оголошення про перехід до стадії ухвалення судового рішення, керуючись положеннями ч.1 ст.244 ЦПК України, відклав ухвалення та проголошення судового рішення до 08 год 30 хв 19 січня 2026 року.
Суд, дослідивши матеріали справи, врахувавши процесуальну позицію представника позивача за довіреністю Блізнецова М.Є., висловлену як письмово, так і під час проголошення вступного слова, а також процесуальну позицію відповідача ОСОБА_1 , що викладена у відзиві на позовну заяву, а також проголошена під час вступного слова, дійшов таких висновків.
Судом встановлено, що ПрАТ «Черкаське хімволокно» в особі Відокремленого підрозділу «Черкаська ТЕЦ» на підставі ліцензії №374 від 30.11.2012, що видана Національною комісією, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг (а.с.23), та рішень Черкаської міської ради «Про забезпечення населення гарячим водопостачанням та центральним опаленням державним підприємством «Черкаська ТЕЦ» № 520 від 24.05.2000 (а.с.19-20), «Про визначення виконавців житлово-комунальних послуг населенню м. Черкаси» № 1480 від 31.10.2007 (а.с.21), забезпечує тепловою енергією населення, організації та підприємства всіх форм власності у місті Черкаси.
Згідно виписки з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань від 16.05.2018 судом встановлено, що основним видом економічної діяльності Приватного акціонерного товариства «Черкаське хімволокно» є виробництво електроенергії (а.с.24).
На підставі витягу з Положення про Відокремлений підрозділ «Черкаська ТЕЦ» ПрАТ «Черкаське хімволокно» (далі - Положення) суд встановив, що Відокремлений підрозділ «Черкаська ТЕЦ» заснований на приватній власності ПрАТ «Черкаське хімволокно» (а.с.25). Крім того, відповідно до п.2.6 Положення, суд встановив, що Відокремлений підрозділ має право бути позивачем, відповідачем та третьою особою в судових органах, від імені засновника вступати у встановлені законом правовідносини з іншими юридичними та фізичними особами.
Із листа-розрахунку по ОР №40030029 суд встановив, що надання послуг з опалення місць загального користування (МЗК, стовбець 4), гарячого водопостачання (в тому числі абонентського обслуговування, стовбець 5) та внесків (стовбець 6) до квартири АДРЕСА_2 здійснюється ПрАТ «Черкаське хімволокно» в особі Відокремленого підрозділу «Черкаська ТЕЦ» (а.с.6-7).
Як вбачається з матеріалів справи, зокрема, відповіді Департаменту «Центр надання адміністративних послуг» Черкаської міської ради №19181/32902-01-10 від 19.12.2024, за адресою: квартира АДРЕСА_2 відсутні зареєстровані особи (а.с.11-12). 
Із копії договору купівлі-продажі нерухомого майна від 26.11.2012, що укладений між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 та посвідчений приватним нотаріусом Черкаського міського нотаріального округу Плахою Т.І., суд встановив, що ОСОБА_2 продала, а ОСОБА_1 придбав у власність квартиру АДРЕСА_5 (а.с.15-16). Також із витягу про державну реєстрацію прав №36533285 від 04.12.2022, що видане КП «ЧООБТІ», суд встановив, що покупець ОСОБА_1 зареєстрував право власності на придбаний у ОСОБА_2 об`єкт нерухомості, а саме на квартиру АДРЕСА_5 (а.с.17). 
У судовому засіданні, що відбулося 12.01.2026, відповідач ОСОБА_1 підтвердив той юридичний факт, що він, починаючи з 26.11.2012 і дотепер, є власником означеного об`єкту нерухомості.
Із рішення виконавчого комітету Черкаської міської ради «Про встановлення розміру внесків за обслуговування вузлів комерційного обліку теплової енергії та постачання гарячої води власникам (співвласникам) будівель, які приєднані до інженерних мереж ВП «Черкаська ТЕЦ» ПрАТ «Черкаське хімволокно» №1021 від 17.09.2019 суд встановив, що цим органом місцевого самоврядування встановлено розмір внесків за обслуговування вузлів комерційного обліку теплової енергії та постачання гарячої води власникам (співвласникам) будівель, які приєднані до інженерних мереж ВП «Черкаська ТЕЦ» ПрАТ «Черкаське хімволокно в розрізі кожної будівлі окремо згідно з додатком. Із графи №574 Додатку до означеного рішення виконавчого комітету Черкаської міської ради суд встановив, що розмір внеску по будинку АДРЕСА_1 складає 2961,19 грн (у рік: 21 грн, у квартал – 5,25 грн) (а.с.10). 
Таким чином, з досліджених у судовому засіданні матеріалів справи, суд встановив, що відповідач як власник квартири АДРЕСА_5 є споживачем послуг з опалення місць загального користування (МЗК) та абонентського обслуговування гарячого водопостачання, що йому надає приватне акціонерне товариство «Черкаське хімволокно» в особі Відокремленого підрозділу «Черкаська ТЕЦ».
З листа-розрахунку по ОР №40030029 у взаємозв`язку із заявою представника позивача про відмову від частини позовних вимог від 18.11.2025 (а.с.130-132), суд встановив, що за період із січня 2013 року до травня 2025 року включно відповідач має заборгованість перед Відокремленим підрозділом «Черкаська ТЕЦ» ПрАТ «Черкаське хімволокно» за надані йому послуги з опалення місць загального користування (МЗК) та внесків за обслуговування вузлів комерційного обліку теплової енергії та постачання гарячої води, а також за період із жовтня 2022 до грудня 2024 року – заборгованість зі сплати послуги з абонентського обслуговування гарячого водопостачання, що у загальному розмірі становить 25 319,45 грн, оскільки оплата означених послуг та внесків відповідачем взагалі не проводилась.
Водночас, оскільки судом прийнята відмова позивача від позову в частині позовних вимог про стягнення заборгованості за гаряче водопостачання з підстав визнання позивачем юридичного факту відключення квартири АДРЕСА_2 , власником якої є відповідач, від централізованого гарячого водопостачання, то із листа-розрахунку по ОР №40030029 суд встановив, що за період з 01.01.2013 до 01.06.2025 позивачем нараховано відповідачу вартість опалення місць загального користування в сумі 14 904,97 грн (стовбець 4 листа-розрахунку) та 36,75 грн – внесків за обслуговування вузлів комерційного обліку теплової енергії та постачання гарячої води (стовбець 6 листа-розрахунку), а також за період з жовтня 2022 року до грудня 2024 року нараховано за послугу з абонентського обслуговування систем гарячого водопостачання в сумі 257,29 грн (стовбець 5 листа-розрахунку у взаємозв`язку із заявою про відмову від частини позовних вимог від 18.11.2025).
Крім того з розрахунків 3% річних та інфляційних втрат по о/р № НОМЕР_2 суд встановив, що позивачем нараховано відповідачу, за період з грудня 2013 до грудня 2021, 3% річних за прострочення виконання грошового зобов`язання, що складає 1034,58 грн (а.с.9), та інфляційні втрати, за період із грудня 2013 року до листопада 2021 року, що становить 3744,33 грн (а.с.8). 
Із акту відключення гарячої води та опалення, що складений ДП «Черкаська ТЕЦ» суд встановив, що квартира АДРЕСА_2 відключена від гарячої води та опалення у зв`язку зі встановленням індивідуальної системи опалення, починаючи з 28.03.2000 (а.с.84).
Також у судовому засіданні був безпосередньо досліджений статут ОСББ «Нижня Горова 135», зі змісту якого суд встановив, що метою створення ОСББ є забезпечення та захист прав співвласників багатоквартирного будинку на підставі цього статуту та відповідно до чинного законодавства, а також дотримання ними обов`язків належного утримання та використання багатоквартирного будинку, в тому числі й спільного майна в цьому багатоквартирному будинку, забезпечення своєчасного надходження коштів для сплати всіх платежів, передбачених законодавством та статутними документами.
Пунктом 3.2 статуту ОСББ «Нижня Горова 135» визначено, що спільним майном багатоквартирного будинку є: приміщення загального користування; неподільна частина багатоквартирного будинку, яка складається з частини допоміжних приміщень, конструктивних елементів будинку, технічного обладнання, що забезпечує належне функціонування будинку; частина допоміжних приміщень багатоквартирного будинку, що можуть використовуватися згідно з їх призначенням на умовах, визначених цим статутом; частина допоміжних приміщень, конструктивних елементів, технічного обладнання будинку; конструктивні елементи будинку; несучі, огороджувальні та несуче-огороджувальні конструкції будинку; технічне обладнання будинку; механічне, електричне, сантехнічне та інше обладнання всередині або за межами будинку, яке обслуговує багатоквартирний будинок; будівлі і споруди, які призначені для задоволення потреб усіх співвласників; права на земельну ділянку, на якій розташований багатоквартирний будинок.
Також із п.п.7.1.1 – 7.1.4 п.7.1 статуту ОСББ «Нижня Горова 135» суд встановив, що витрати на управління багатоквартирним будинком включають: витрати на утримання, реконструкцію, реставрацію, проведення поточного і капітального ремонтів, технічного переоснащення спільного майна у багатоквартирному будинку; витрати на оплату комунальних послуг стосовно спільного майна багатоквартирного будинку; витрати на сплату винагороди управителю у разі його залучення; інші витрати, передбачені рішенням співвласників або законом. 
Суд, безпосередньо дослідивши усі засоби доказування, що подані сторонами як на підтвердження своїх позовних вимог, так і заперечень проти них, дійшов таких висновків.
Статтею 13 Конституції України передбачено, що власність зобов`язує. Вказана норма кореспондується зі статтею 322 ЦК України, якою встановлено, що власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом. 
Частиною 3 ст. 6 Закону України «Про комерційний облік теплової енергії та водопостачання» №2119-VIII від 22.06.2017 передбачено, що витрати оператора (їх складових частин) відшкодовується споживачами відповідної комунальної послуги, а також власниками (співвласниками) приміщень, обладнаних індивідуальними системами опалення та/або гарячого водопостачання у такій будівлі, шляхом сплати виконавцю комунальної послуги плати за абонентське обслуговування за умови укладення індивідуальних договорів та з урахуванням особливостей, визначених цим Законом і Законом України «Про житлово-комунальні послуги».
Згідно ч.6 ст. 19 Закону України «Про теплопостачання» №2633-IV від 02.06.2005, споживач повинен щомісячно здійснювати оплату теплопостачальній організації за фактично отриману теплову енергію.
Таким чином, споживачі, за умови отримання ними відповідних послуг, несуть обов`язок щодо оплати отриманої теплової енергії.
Пунктом 24 Правил надання послуги з постачання теплової енергії, затверджених постановою Кабінету Міністрів України №830 від 21.08.2019 (далі - Правила №830), визначено, що розподіл між споживачами обсягу спожитої у будівлі послуги здійснюється з урахуванням показань вузлів розподільного обліку/приладів-розподілювачів теплової енергії, а у разі їх відсутності - пропорційно опалюваній площі (об`єму) приміщення споживача відповідно до Методики розподілу.
Визначений за допомогою вузла (вузлів) комерційного обліку (а у випадках, передбачених частиною другою статті 9 Закону України “Про комерційний облік теплової енергії та водопостачання”, - за розрахунковим або середнім обсягом споживання) обсяг спожитої у будівлі теплової енергії включає обсяги теплової енергії на опалення житлових та нежитлових приміщень, які є самостійними об`єктами нерухомого майна, опалення місць загального користування, гаряче водопостачання (у разі ведення обліку теплової енергії у гарячій воді), забезпечення функціонування внутрішньобудинкових систем опалення та гарячого водопостачання (за наявності циркуляції) та розподіляється між споживачами в порядку, визначеному статтею 10 Закону України “Про комерційний облік теплової енергії та водопостачання”.
Обсяг теплової енергії, витраченої на опалення місць загального користування та допоміжних приміщень будівлі, а також на забезпечення функціонування внутрішньобудинкових систем опалення та гарячого водопостачання, розподіляється також на споживачів, приміщення яких обладнані індивідуальними системами опалення та/або гарячого водопостачання або відокремлені (відключені) від системи (мережі) централізованого опалення (теплопостачання) та постачання гарячої води.
Відповідно до п.14 Правил № 830, відокремлення (відключення) від мереж (систем) централізованого опалення (теплопостачання) та постачання гарячої води не звільняє власників квартир та нежитлових приміщень від обов`язку відшкодування витрат за обсяг теплової енергії, витраченої на опалення місць загального користування та допоміжних приміщень та на функціонування внутрішньобудинкових систем опалення будівлі/будинку. Такий обсяг теплової енергії розраховується та розподіляється між всіма споживачами відповідно до Методики розподілу між споживачами обсягів спожитих у будівлі комунальних послуг, затвердженої наказом Мінрегіону від 22 листопада 2018 р. №315 (далі - Методика розподілу).
Споживач не звільняється від оплати послуги у частині відшкодування витрат за частину обсягу теплової енергії на задоволення загальнобудинкових потреб на опалення, який складається з обсягу теплової енергії на опалення місць загального користування і допоміжних приміщень будинку та обсягу теплової енергії на забезпечення функціонування внутрішньобудинкових систем опалення та гарячого водопостачання (за наявності циркуляції), у разі відключення (відокремлення) його квартири або нежитлового приміщення від мереж (систем) централізованого опалення (теплопостачання) (п.38 Правил №830).
У підпункті 13 пункту 45 Правил №830 зазначено, що індивідуальний споживач зобов`язаний, у разі відключення його приміщення від систем (мереж) централізованого опалення (теплопостачання) в установленому законодавством порядку відшкодовувати частину обсягу теплової енергії на задоволення загальнобудинкових потреб на опалення, який складається з обсягу теплової енергії на опалення місць загального користування і допоміжних приміщень будинку та обсягу теплової енергії на забезпечення функціонування внутрішньобудинкових систем опалення та гарячого водопостачання (за наявності циркуляції).
Таким чином, об`єктом теплопостачання є багатоквартирний будинок в цілому, в який надходить теплова енергія з метою опалення усіх приміщень будинку як житлових, так і нежитлових. Тепло поширюється всередині будинку від усіх елементів системи опалення, від кожної її ділянки, і поширюється по всіх приміщеннях, незалежно від наявності або відсутності в конкретному приміщенні окремих елементів системи опалення. Теплоносій на вказаний будинок подається у повному обсязі для забезпечення нормативної температури внутрішнього повітря як в житлових, так і в нежитлових приміщеннях будинку.
У постанові Верховного Суду від 22 грудня 2020 року в справі №311/3489/18 (провадження №61-22793св19) зроблено правовий висновок, що незважаючи на укладення чи не укладення споживачем договору на теплопостачання місць загального користування, за умови отримання ним відповідних послуг, він несе обов`язок щодо оплати отриманої теплової енергії.
Такий правовий висновок Верховного Суду ґрунтується на тому, що спільним майном багатоквартирного будинку є приміщення загального користування (у тому числі допоміжні), несучі, огороджувальні та несуче-огороджувальні конструкції будинку, механічне, електричне, сантехнічне та інше обладнання всередині або за межами будинку, яке обслуговує більше одного житлового або нежитлового приміщення, а також будівлі і споруди, які призначені для задоволення потреб усіх співвласників багатоквартирного будинку та розташовані на прибудинковій території, а також права на земельну ділянку, на якій розташований багатоквартирний будинок та його прибудинкова територія, у разі державної реєстрації таких прав.
Внутрішньобудинкові мережі централізованого опалення належать до інженерного (технічного) обладнання житлового будинку та є його невід`ємною частиною.
З матеріалів справи вбачається, що ПрАТ «Черкаське хімволокно» в особі Відокремленого підрозділу «Черкаська ТЕЦ» здійснює нарахування, зокрема за послугу з теплопостачання місць загального користування, та не здійснює додаткових нарахувань, а здійснює нарахування вартості за ту частку теплової енергії, яка надійшла до будинку та в середині була витрачена на опалення місць загального користування.
Закон України «Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку» №417-VIII від 14.05.2015 визначає особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку та регулює правові, організаційні та економічні відносини, пов`язані з реалізацією прав та виконанням обов`язків співвласників багатоквартирного будинку щодо його утримання та управління.
Внутрішньобудинкові мережі централізованого опалення належать до інженерного (технічного обладнання) житлового будинку і є його невід`ємною частиною. Таким чином, всі співвласники будинку (власники квартир), в тому числі і власники квартир з індивідуальним опаленням, повинні брати участь у загальних витратах на опалення будинку пропорційно займаній площі житла.
Згідно з п.11 ч.1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», плата за абонентське обслуговування - платіж, який споживач сплачує виконавцю комунальної послуги за індивідуальним договором про надання комунальних послуг (далі - індивідуальний договір) або за індивідуальним договором з обслуговуванням внутрішньобудинкових систем про надання комунальних послуг (далі - індивідуальний договір з обслуговуванням внутрішньобудинкових систем) (крім послуг з постачання та розподілу природного газу і з постачання та розподілу електричної енергії), що включає витрати виконавця, пов`язані з укладенням договору про надання комунальної послуги, здійсненням розподілу обсягу спожитих послуг між споживачами, нарахуванням та стягненням плати за спожиті комунальні послуги, обслуговуванням та заміною вузлів комерційного обліку води і теплової енергії (у разі їх наявності у будівлі споживача), крім випадків, визначених цим Законом, а також за виконання інших функцій, пов`язаних з обслуговуванням виконавцем абонентів за індивідуальними договорами (крім обслуговування та поточного ремонту внутрішньобудинкових систем теплопостачання, водопостачання, водовідведення та постачання гарячої води).
Такі витрати підлягають відшкодуванню за рахунок плати за абонентське обслуговування всіма співвласниками багатоквартирних будинків, незалежно від того, чи підключено їхнє приміщення до систем теплопостачання виконавця комунальної послуги. Розмір плати за абонентське обслуговування встановлено відповідно до вимог постанови Кабінету Міністрів України від 21 серпня 2019 року №808 «Про встановлення граничного розміру плати за абонентське обслуговування у розрахунку на одного абонента для комунальних послуг, що надаються споживачам багатоквартирних будинків за індивідуальними договорами».
Відповідно до ст. 509 ЦК України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботи, надати послугу, сплатити гроші) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.
Положеннями статей 526, 530 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Якщо у зобов`язанні встановлений строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк. Якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. 
Як зазначено у ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Згідно положень ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки встановлені договором або законом.
Як встановлено судом, квартира АДРЕСА_2 , власником якої є відповідач, від`єднана від системи централізованого опалення (теплопостачання) та гарячого водопостачання, тому ПрАТ «Черкаське хімволокно» в особі Відокремленого підрозділу «Черкаська ТЕЦ» нараховується плата за абонентське обслуговування гарячого водопостачання, на загальнобудинкові потреби (опалення місць загального користування), а також внески.
Відповідач ОСОБА_1 , який, станом на момент виникнення заборгованості, був і продовжує бути власником, станом на 01.06.2025, квартири АДРЕСА_2 , має право на проживання у цьому об`єкті нерухомості, був споживачем житлово-комунальних послуг, що надаються позивачем до вказаної квартири, проте не вносив плату за абонентське обслуговування гарячого водопостачання та на загальнобудинкові потреби (опалення місць загального користування), тому, згідно з розрахунком ПрАТ «Черкаське хімволокно» в особі Відокремленого підрозділу «Черкаська ТЕЦ» має сплатити заборгованість по оплаті означених послуг в розмірі 14 904,97 грн (вартість опалення МЗК), 257,29 грн – абонентське обслуговування гарячого водопостачання, та 36,75 грн - внески за встановлення, обслуговування та заміну вузлів комерційного обліку комунальних послуг з постачання теплової енергії, а всього в сумі 15 199,01 грн (а.с.6-7).
Суд погоджується з твердженням відповідача про те, що матеріалами справи не підтверджується період виникнення заборгованості в сумі 1031,60 грн, що міститься у стовбці «Сальдо на початок» 01.01.2013 листа-розрахунку по ОР №40030029. Також представник позивача у судовому засіданні чіткої відповіді щодо часу виникнення означеної суми заборгованості суду не надав. У зв`язку з цим, суд дійшов висновку про недоведеність позивачем належними і допустимими доказами наявності у відповідача заборгованості в розмірі 1031,60 грн, починаючи з 01.01.2013.
У іншій частині розрахунок є зрозумілим, чітким та об`єктивним, а тому суд вважає його належним та допустимим доказом існування заборгованості відповідача перед позивачем у розмірі, що заявлений до стягнення з урахуванням заяви про відмову від частини позовних вимог.
Суд відхиляє заперечення відповідача щодо неналежності листа-розрахунку по ОР №40030029 з підстав того, що вартість як МЗК (стовбець 4), так і абонентського обслуговування гарячого водопостачання (стовбець 5) та внесків за встановлення, обслуговування та заміну вузлів комерційного обліку комунальних послуг з постачання теплової енергії (стовбець 6) ніякими іншими доказами не підтверджується, оскільки означений засіб доказування містить інформацію про предмет спору, складений у встановленому законом порядку, а також містить дані про обставини, що мають значення для правильного вирішення спору, а тому відповідає критерію письмового доказу в розумінні ст.95 ЦПК України.
Згідно ч. 1, 5, 6, 7 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом.
Проте всупереч положенням ч. 1 ст. 81 ЦПК України відповідачем не надано доказів на спростування наявної заборгованості по сплаті вартості за послуги абонентського обслуговування гарячого водопостачання, опалення місць загального користування та внесків за встановлення, обслуговування та заміну вузлів комерційного обліку комунальних послуг з постачання теплової енергії, а також своїх контррозрахунків заборгованості, або ж доказів про повне погашення заборгованості, що виникла в зв`язку з неналежним виконанням ним зобов`язань з оплати вартості абонентського обслуговування гарячого водопостачання, опалення місць загального користування та внесків.
Що стосується заперечень відповідача ОСОБА_1 , що викладені у відзиві на позовну заяву, з призми того, що оплату означених житлово-комунальних послуг, заборгованість зі сплати яких є предметом спору, має проводити саме ОСББ «Нижня Горова 135» як балансоутримувач будинку, в якому розміщена квартира, власником якої є відповідач, то суд їх відхиляє з огляду на таке.
Пунктами 8,9 ч.1 ст.1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» від 09.11.2017 № 2189-VIII (далі – Закон №2189), колективний договір про надання комунальних послуг (далі - колективний договір) - договір про надання комунальних послуг, який укладається з виконавцем комунальних послуг за рішенням співвласників (на умовах, визначених у рішенні співвласників (об`єднання співвласників багатоквартирного будинку) та є обов`язковим для виконання всіма співвласниками; колективний споживач - юридична особа, що об`єднує споживачів у будівлі та в їхніх інтересах укладає договір про надання комунальної послуги.
Частиною 4 ст.14 Закону №2189 встановлено, що колективний договір про надання комунальної послуги укладається з виконавцем такої послуги особою, уповноваженою на це співвласниками, від імені та за рахунок усіх співвласників багатоквартирного будинку.
Підпунктом 1 п.43 Правил №830 передбачено, що колективний споживач має право укладати договір про надання послуги відповідно до статуту в інтересах споживачів, об`єднаних таким колективним споживачем.
Пунктом 1 ч.1 ст.208 ЦК України передбачено, що у письмовій формі належить вчиняти правочини між юридичними особами.
З аналізу означених положень ЦК України, Закону №2189 та Правил №830 суд зробив висновок, що цими нормативно-правовими актами обумовлено укладення, зокрема колективного договору про надання житлово-комунальних послуг, який укладається у письмовій формі від імені колективного споживача уповноваженою на це співвласниками багатоквартирного будинку особою з виконавцем такої послуги в інтересах споживачів, об`єднаних таким колективним споживачем.
Проте відповідачем всупереч положенням ч.1 ст.81 ЦПК України не надано суду доказів тому факту, що між ОСББ «Нижня Горова 135» та ПрАТ «Черкаське хімволокно» в особі ВП «Черкаська ТЕЦ» укладений колективний договір на надання житлово-комунальних послуг з абонентського обслуговування гарячого водопостачання, опалення місць загального користування та внесків за встановлення, обслуговування та заміну вузлів комерційного обліку комунальних послуг з постачання теплової енергії. Водночас представник позивача у додаткових поясненнях заперечує той юридичний факт, що між ПрАТ «Черкаське хімволокно» в особі ВП «Черкаська ТЕЦ» та ОСББ «Нижня Горова 135» укладений відповідний колективний договір (абз.3 стр.4 додаткових пояснень, а.с.113 зворот).
Щодо заперечень відповідача ОСОБА_1 проти задоволення позовних вимог з призми того, що позивач не надав доказів укладення між сторонами індивідуального договору, то суд відхиляє означені заперечення, оскільки факт відсутності договору про надання житлово-комунальних послуг сам по собі не може бути підставою для звільнення споживача від оплати послуг у повному обсязі (постанови Великої Палати Верховного Суду від 07 липня 2020 року у справі № 712/8916/17, Верховного Суду від 15 березня 2018 року у справі № 401/710/15-ц, від 26 вересня 2018 року у справі № 750/12850/16-ц, від 06 листопада 2019 року у справі № 642/2858/16, від 16 вересня 2020 року у справі №755/10683/17 та від 13 березня 2019 року у справі № 521/3743/17-ц).
Отже, позовна вимога про стягнення з відповідача боргу за оплату житлово-комунальних послуг з абонентського обслуговування гарячого водопостачання, опалення місць загального користування та внесків за встановлення, обслуговування та заміну вузлів комерційного обліку комунальних послуг з постачання теплової енергії у загальній сумі 15 199,01 грн, з яких: 14 904,97 грн (вартість опалення МЗК), 257,29 грн – абонентське обслуговування гарячого водопостачання, та 36,75 грн - внесків за встановлення, обслуговування та заміну вузлів комерційного обліку комунальних послуг з постачання теплової енергії, є обгрунтованими та вмотивованими.
Щодо позовної вимоги позивача про стягнення з відповідача 3% річних та інфляційних втрат за прострочення виконання грошового зобов`язання, то суд зазначає про таке.
Згідно ч.2 ст. 625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.
Позивачем надано розрахунок інфляційних втрат в сумі 3744,33 грн та 3% річних в сумі 1034,58 грн у зв`язку з простроченням відповідачем оплати житлово-комунальних послуг.
Суд перевірив означені розрахунки на предмет їх відповідності положенням ч.2 ст.625 ЦК України та встановив, що позивачем вони виконані у відповідності до означеної норми матеріального права, а також з врахуванням суми боргу відповідача за надані послуги. Водночас матеріали справи не містять будь-яких контррозрахунків відповідача щодо помилковості або неправильності їх проведення позивачем.
Частиною 1 ст.81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. 
З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що позовна вимога про стягнення з відповідача 3% річних та інфляційних втрат за прострочення виконання грошового зобов`язання є обгрунтованою, а тому такою, що підлягає до задоволення.
Суд відхиляє заперечення відповідача щодо неналежності розрахунків 3% річних та інфляційних по ОР №40030029, оскільки дані, внесені до означених розрахунків, нічим не підтверджуються, з огляду на те, що означені засоби доказування містять інформацію про предмет спору, складені у встановленому законом порядку, а також містить дані про обставини, що мають значення для правильного вирішення спору (зокрема, відсоток інфляції та кількість днів прострочення), а тому відповідають критерію письмового доказу в розумінні ст.95 ЦПК України.
Водночас, згідно правового висновку щодо застосування судом позовної давності, що викладений у п.7.10 постанови Великої Палати Верховного Суду від 04.12.2018 у справі №910/18560/16 (провадження № 12-143гс18), застосування положень про позовну давність та відмова в позові з цієї підстави здійснюється в разі, коли суд попередньо встановив наявність порушеного права, на захист якого подано позов, та обґрунтованість і доведеність позовних вимог.
Як зазначалось судом в описовій частині судового рішення, відповідачем ОСОБА_1 поданий відзив на позовну заяву, зі змісту якого судом встановлено, що відповідач просить суд застосувати строк позовної давності до позовних вимог про сплату боргу за відповідні житлово-комунальні послуги і додаткових вимог в частині інфляційних втрат та 3% річних, що нараховані на вказану суму, оскільки такі пред`явлені за межами трирічного строку позовної давності. Також відповідач ОСОБА_1 у судовому засіданні наполягав на застосуванні до спірних правовідносин строку позовної давності, зокрема, до заборгованості за житлово-комунальні послуги та інфляційних втрат і трьох процентів річних, обмежившись трирічним строком звернення позивача до суду з відповідною позовною заявою. 
Оскільки позовні вимоги позивача судом визнані як такі, що доведені та обгрунтовані, тому суд дійшов висновку про необхідність розгляду по суті заяви відповідача ОСОБА_1 про застосування строку позовної давності, що міститься у відзиві на позовну заяву (а.с.80-82).
Згідно мотивувальної частини відзиву на позовну заяву, відповідач обгрунтовує необхідність застосування до спірних правовідносин строку позовної давності з призми недотримання позивачем під час подачі позову положень ст.257 ЦК України.
Вирішуючи по суті заяву відповідача ОСОБА_1 про застосування позовної давності, суд зазначає про таке.
Згідно зі ст. 256 ЦК України, позовна давність це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Загальна позовна давність установлюється тривалістю у три роки (ст. 257 ЦК України).
Позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (ч.3,4 ст. 267 ЦК України).
За загальним правилом ч.1 ст. 261 ЦК України, перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила.
Отже, за змістом ст. 256, 261 ЦК України, позовна давність є строком пред`явлення позову як безпосередньо особою, право якої порушене, так і тими суб`єктами, які уповноважені законом звертатися до суду з позовом в інтересах іншої особи носія порушеного права (інтересу).
Постановою Кабінету Міністрів України від 11.03.2020 №211 «Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2» (із змінами і доповненнями, внесеними постановами Кабінету Міністрів України), установлено з 12.03.2020 на всій території України карантин. 
У зв`язку із цим, Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19)», розділ «Прикінцеві та перехідні положення» ЦК України доповнено п. 12 такого змісту: «Під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені статтями 257, 258, 362, 559, 681, 728, 786, 1293 цього Кодексу, продовжуються на строк дії такого карантину».
Строк дії карантину неодноразово продовжувався постановами Кабінету Міністрів України та був відмінений з 24 год. 00 хв. 30 червня 2023 року відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 27.06.2023 №651 «Про відміну на всій території України карантину, встановленого з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2».
Разом з тим, Указом Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» №64/2022 від 24.02.2022, затвердженого Законом України від 24.02.2022 №2102-ІХ, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до п. 20 ч.1 ст. 106 Конституції України, Закону України «Про правовий режим воєнного стану» в Україні введено воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24.02.2022 строком на 30 діб, у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України. Воєнний стан неодноразово було продовжено і є діючим, станом на день розгляду судом цієї справи. 
Законом України «Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законодавчих актів України щодо дії норм на період дії воєнного стану» від 15.03.2022 №2120-IX, який набрав чинності 17.03.2022, розділ «Прикінцеві та перехідні положення» Цивільного кодексу України доповнено, зокрема, п. 19 такого змісту: «У період дії воєнного стану в Україні, введеного Указом Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24 лютого 2022 року №64/2022, затвердженим Законом України «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24 лютого 2022 року №2102-IX, перебіг позовної давності, визначений цим Кодексом, зупиняється на строк дії такого стану".
З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що оскільки з 12.03.2020 на всій території України запроваджений загальнодержавний карантин, який тривав до 30.06.2023, а з 24.02.2022 в Україні введено воєнний стан і відповідно станом на 17.07.2025 (дата подання позовної заяви) діяв на усій території України, позивач звернувся з вимогами до суду поза межами позовної давності, а саме щодо позовних вимог про стягнення боргу за послуги з опалення місць загального користування (МЗК) і додаткових вимог в частині інфляційних втрат та 3% річних, що нараховані на відповідні суми боргу, за період з січня 2013 року до березня 2017 року.
Отже, заява відповідача ОСОБА_1 про застосування позовної давності є частково обгрунтованою і вмотивованою, а відповідною такою, що підлягає врахуванню судом під час ухвалення судового рішення. 
Так, як вбачається з листа-розрахунку по ОР №40030029 (а.с.6-7), за період часу з березня 2017 року до 01 червня 2025 року, відповідачу було нараховано до сплати вартість послуг з опалення місць загального користування на загальну суму 11 862,05 грн (підтверджується стовбцем «Нарах. м2» листа-розрахунку по ОР №40030029). Водночас, у цей період часу відповідач не здійснював оплату позивачу вартості означеної вище житлово-комунальної послуги.
Таким чином, розмір боргу, що розрахований позивачем у межах строку позовної давності, тобто у період часу з березня 2017 року до 01 червня 2025 року, за надану житлово-комунальну послугу з опалення місць загального користування складає 11 862,05 грн.
Саме 11 862,05 грн як вартість наданої позивачем відповідачу житлово-комунальної послуги з опалення місць загального користування, з врахування строку позовної давності, за період з січня 2013 року до лютого 2017 року включно, визнається судом доведеною та обгрунтованою, а тому такою, що підлягає стягненню з відповідача.
Водночас строк позовної давності не підлягає застосуванню щодо позовних вимог про стягнення з відповідача таких житлово-комунальних послуг як абонентське обслуговування гарячого водопостачання та внески за встановлення, обслуговування та заміну вузлів комерційного обліку комунальних послуг з постачання теплової енергії, оскільки нарахування означених послуг позивачем здійснено за періоди відповідно з жовтня 2022 року до грудня 2024 року (абз.3 стр.1 мотивувальної частини заяви про відмову від частини позовних вимог, а.с.130-131) та з березня 2020 року до липня 2021 року (стовбець 6 листа-розрахунку по ОР №40030029, а.с.6 зворот), тобто у межах строку позовної давності. 
Що стосується суми стягнення інфляційних втрат з урахуванням строку позовної давності, то суд зазначає про таке. 
Як встановлено судом, згідно розрахунку інфляційних втрат, розмір останніх за період часу з грудня 2013 року до листопада 2021 року, позивачем визначений в сумі 3744,33 грн (а.с.10).
Водночас, як встановлено судом, частина позовних вимог (за період з грудня 2013 року до січня 2017 року) позивачем пред`явлена без врахування строку позовної давності, про застосування якого заявлено відповідачем у відзиві на позовну заяву.
Із аналізу розрахунку інфляційних втрат судом встановлено, що за період виникнення у відповідача боргу з оплати такої житлово-комунальних послуг як опалення місць загального користування, а саме: з грудня 2013 року до березня 2017 року, інфляційні втрати позивачем визначені у розмірі 2 540,33 грн (підтверджується стовбцем «Інфляційні, грн» розрахунку інфляційних по ОР №40030029).
Саме 1204 грн (3744,33 грн (сума інфляційних втрат за період виникнення боргу з грудня 2013 року до листопада 2021 року (підтверджується стовбцями «Період боргу» та «Інфляційні, грн» розрахунку інфляційних по ОР №40030029) – 2540,33 грн (сума інфляційних втрат за період виникнення боргу з грудня 2013 року до лютого 2017 року включно (підтверджується стовбцями «Період боргу» та «Інфляційні, грн» розрахунку інфляційних по ОР №40030029)) як розмір інфляційних втрат за несвоєчасну оплату вартості відповідачем наданої позивачем житлово-комунальної послуги з опалення місць загального користування, з урахування строку позовної давності за період виникнення боргу з грудня 2013 року до лютого 2017 року включно, визнається судом доведеною та обгрунтованою, а тому такою, що підлягає стягненню з відповідача.
Що стосується суми стягнення 3% річних з урахуванням строку позовної давності, то суд зазначає про таке. 
Як встановлено судом, згідно розрахунку 3% річних, розмір останніх за період часу з грудня 2013 року до грудня 2021 року, позивачем визначений в сумі 1034,58 грн (а.с.9).
Водночас, як встановлено судом, частина позовних вимог (за період з грудня 2013 року до березня 2017 року) позивачем пред`явлена без врахування строку позовної давності, про застосування якого заявлено відповідачем у відзиві на позовну заяву.
Із аналізу розрахунку 3% річних судом встановлено, що за період виникнення у відповідача боргу з оплати такої житлово-комунальних послуги як опалення місць загального користування, а саме: з грудня 2013 року до березня 2017 року, 3% річних позивачем визначені у розмірі 537,86 грн (підтверджується стовбцем «Сума річних, грн» розрахунку 3% річних по ОР №40030029).
Саме 496,72 грн (1034,58 грн (сума 3% річних за період виникнення боргу з грудня 2013 року до грудня 2021 року (підтверджується стовбцями «Період боргу» та «Сума річних, грн» розрахунку 3% по ОР №40030029) – 537,86 грн (сума 3% річних за період виникнення боргу з грудня 2013 року до лютого 2017 року включно (підтверджується стовбцями «Період боргу» та «Сума річних, грн» розрахунку 3% річних по ОР №40030029)) як розмір 3% річних за несвоєчасну оплату вартості відповідачем наданої позивачем житлово-комунальної послуги з опалення місць загального користування, з урахування строку позовної давності за період виникнення боргу з грудня 2013 року до лютого 2017 року включно, визнається судом доведеною та обгрунтованою, а тому такою, що підлягає стягненню з відповідача.
Щодо розподілу судових витрат, то суд зазначає про таке.
Відповідно до ч. 1 ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.
Із дослідженої платіжної інструкції №617 від 20.06.2025 (а.с.1) судом встановлено, що позивачем понесені судові витрати по сплаті судового збору в сумі 3028 грн.
Оскільки суд позовні вимоги до ПрАТ «Черкаське хімволокно» в особі Відокремленого підрозділу «Черкаська ТЕЦ» визнав частково обгрунтованими, а саме: 12 156,09 грн – заборгованість зі сплати за опалення місць загального користування (11 862,05грн), за абонентське обслуговування гарячого водопостачання (257,29 грн) та внесків (36,75 грн), 1204 грн – заборгованість за інфляційну складову боргу та 496,72 грн – три відсотки річних, а всього в сумі 13 856,81 грн, що складає 66,78% від ціни позову (з урахуванням заяви про відмову від частини позовних вимог від 18.11.2025) (13 856,81 грн / 20 749,77 грн), тому з відповідача на користь позивача, керуючись ч.1 ст.141 ЦПК України, підлягає стягненню судовий збір в сумі 2 022,10 грн (3028 грн х 0,6678).
Суд, ухвалюючи рішення про стягнення з відповідача ОСОБА_1 на користь позивача суми судового збору, також зважає на те, що у матеріалах справи відсутні будь-які докази тому юридичному факту, що відповідач ОСОБА_1 звільнений від сплати судового збору згідно положень ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір». 
Керуючись ст. 208, 256, 257, 261, 267, 322, 509, 525, 526, 610, 625 ЦК України, п.12, 19 «Прикінцеві та перехідні положення» ЦК України, ст.1,5,7,9,14 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» від 09.11.2017 № 2189-VIII, ст. 13, 76, 77, 80, 81, 89, 133, 141, 244, 258, 264, 265, 354, 355 ЦПК України, суд 
УХВАЛИВ:
позовну заяву приватного акціонерного товариства «Черкаське хімволокно» в особі Відокремленого підрозділу «Черкаська ТЕЦ» до ОСОБА_1 про стягнення боргу за оплату житлово-комунальних послуг задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь приватного акціонерного товариства «Черкаське хімволокно» в особі Відокремленого підрозділу «Черкаська ТЕЦ» заборгованість за послуги з абонентського обслуговування гарячого водопостачання за період з 01.10.2022 до 01.01.2025, опалення місць загального користування та внесків за період з 01.01.2013 до 01.06.2025, у розмірі 12 156 (дванадцять тисяч сто п`ятдесят шість) гривень 09 (дев`ять) копійок.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь приватного акціонерного товариства «Черкаське хімволокно» в особі Відокремленого підрозділу «Черкаська ТЕЦ» заборгованість за інфляційну складову боргу в розмірі 1204 (одна тисяча двісті чотири) гривні та три відсотки річних у розмірі 496 (чотириста дев`яносто шість) гривень 72 (сімдесят дві) копійки, а всього 1 700 (одна тисяча сімсот) гривень 72 (сімдесят дві) копійки.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь приватного акціонерного товариства «Черкаське хімволокно» в особі Відокремленого підрозділу «Черкаська ТЕЦ» судовий збір в сумі 2022 (дві тисячі двадцять дві) гривні 10 (десять) копійок.
У іншій частині позовні вимоги залишити без задоволення.
Рішення може бути оскаржене до Черкаського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до суду апеляційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.
Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Повне рішення складене 19 січня 2026 року.

Сторони у справі:
Позивач: приватне акціонерне товариство «Черкаське хімволокно» в особі Відокремленого підрозділу «Черкаська ТЕЦ», код ЄДРПУО: 00204033, місцезнаходження: м. Черкаси, проспект Хіміків, 76.
Відповідач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП: НОМЕР_3 , місце реєстрації проживання: АДРЕСА_6 .

Головуючий:	  	О.  В.  Петренко