П О С Т А Н О В А 
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 240/8406/25 
Головуючий суддя 1-ої інстанції - Окис Тетяна Олександрівна 
Суддя-доповідач - Смілянець Е. С. 
03 лютого 2026 року 
м. Вінниця
Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
головуючого судді: Смілянця Е. С. 
суддів: Драчук Т. О.  Полотнянка Ю.П. , 

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Житомирської митниці Державної митної служби України на рішення Житомирського окружного адміністративного суду від 28 травня 2025 року у справі за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Краєвид» до Житомирської митниці Державної митної служби України про визнання протиправними, сксування рішення та картки відмови, 
В С Т А Н О В И В :
у березні 2025 року позивач, ТОВ «Краєвид», звернулося в суд із позовом про визнання протиправними та скасування рішення Житомирської митниці Державної митної служби України (далі – відповідач, Житомирська митниця) про коригування митної вартості від 04 лютого 2025 року № UA101000/2025/000065/2 та картки відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення № UA101020/2025/000186.
Житомирський окружний адміністративний суд рішенням від 28.05.2025 позов задовольнив.
Не погоджуючись з рішенням суду, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким у задоволені позовних вимог відмовити.
У відзиві на апеляційну скаргу позивач зазначає, що судом першої інстанції розгляд справи проведено з дотриманням норм матеріального і процесуального права, повно та всебічно досліджено наявні у справі докази та надано їм належну оцінку, а зроблені висновки у справі є правильними і законними.
Згідно з положеннями ч. 3 ст. 308 Кодексу адміністративного судочинства України (далі-КАС України), суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.
Виходячи з приписів ст.ст. 311, 263 КАС України, вищезазначена апеляційна скарга розглядається в порядку письмового провадження.
Заслухавши доповідь судді, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з огляду на наступне.
Судом першої інстанції встановлено та підтверджується матеріалами справи, що 03 лютого 2025 року до відділу митного оформлення №1 митного посту «Житомир-центральний» з метою імпорту товару «Напівпречіп-цистерна хімічна, марка – EUROTANK, модель – TSA 30-3, календарний рік виготовлення – 2017 р», код УКТЗЕД – 8716310000, що ввозився на адресу TOB «Краєвид», подано митну декларацію № 25UA101020003559U2.
Разом з митною декларацією були подані такі документи: контракт (4100) № 02/25 від 14 січня 2025 року; інвойс (0380) № K241204 від 20 грудня 2024 року; автотранспортну накладну CMR (0730) № 300125 від 30 січня 2025 року; свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу (2800) № НОМЕР_1 від 24 серпня 2017 року; платіжний документ, що підтверджує вартість товару (3002) від 22 січня 2025 року; довідку про транспортні витрати від 29 січня 2025 року; договір-заявку на перевезення №25-25/01/2025 від 25 січня 2025 року.
З метою підтвердження заявленого рівня митної вартості імпортованого товару декларанту направлено електронне повідомлення щодо необхідності надання додаткових документів.
На вимогу митниці декларантом надано такі документи: копію митної декларації країни відправлення; скриншоти об`яви від продавця; витяг з технічної книжки щодо року виробництва бочки.
За результатами вивчення поданих декларантом документів, відповідачем прийнято рішення про коригування митної вартості товару від 04 лютого 2025 року № UA101000/2025/000065/2.
В розділі 33 названого рішення зазначено:
«На виконання вимог Методичних рекомендацій щодо роботи посадових осіб митних органів з аналізу, виявлення та оцінки ризиків при здійсненні контролю за правильністю визначення митної вартості товарів, які переміщуються через митний кордон України, затверджений наказом Держмитслужби України від 01 липня 2021 року №476, митницею проведено порівняння рівня заявленої митної вартості товару з інформацією, наявною в автоматизованій системі митного оформлення «Інспектор», а також з рівнем митної вартості товарів, митне оформлення яких уже здійснено. За результатами перевірки встановлено, що заявлена митна вартість товарів є нижчою за вартість ввезених на митну територію України схожих товарів.
Документи, подані для митного оформлення містять розбіжності не містять всіх відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за товар, а саме:
Згідно Контракту № 02/25 від 14.01.2025 Продавець – Privatunternehmer Albert Кneisler та Покупець – ТОВ «КРАЄВИД» уклали договір про купівлю продаж на товар – напівпречіп-цистерна хімічна, Mapки – EUROTANK, моделі – ТSА 30-3, номер шaci – W09KTH000HGE47042. Відповідно до рахунку – фактури № К241204 набуто право власності на товар 20.12.2024.
Враховуючи виявлені розбіжності та неузгодженості у документах, поданих до митного оформлення, митний орган не може використати дані, про первинну ціну закупівлі оцінюваного товару, викладені у комерційному інвойсі № К241204 від 20.12.2024 та Контракті № 02/25 від 14.01.2025.
Згідно із ст. 254 Митного кодексу України митні органи вимагають переклад українською мовою документів, складених іншою мовою, ніж офіційна мова митних союзів, членом яких є Україна, або іншою іноземною мовою міжнародного спілкування, у разі, якщо дані, які містяться в них, є необхідними для перевірки або підтвердження відомостей, зазначених у митній декларації. У такому разі декларант забезпечує переклад зазначених документів за власний рахунок. Враховуючи наведене вище, відомості про ціну продажу товару, викладені у документі під кодом № К241204 від 20.12.2024 не можуть бути використані під час перевірки числових значень заявленої митної вартості оскільки декларантом не надано переклад на українську мову даного документу.
Довідка про витрати на транспортування від 29.01.2025 не може бути використана для підтвердження заявленої митної вартості у зв`язку з тим, що в ній не зазначено повні дані про товар, що може означати про транспортування іншого товару.
Таким чином, відомості про витрати на транспортування оцінюваної техніки не базуються на об`єктивних, документально підтверджених даних, що піддаються обчисленню, що позбавляє митний орган перевірити достовірність декларування витрат на транспортування, що відповідно до ч. 10 ст. 58 Митного кодексу України є складовою митної вартості.
Додатково надана декларантом копія митної декларації № 25DE805152104547A5 від 30.01.2025 не може бути використана для підтвердження заявленої митної вартості, оскільки в ній відсутня цінова інформація.
Наданий додатково скрін з ціновою інформацією з інтернет мережі не може бути використаний для підтвердження заявленої митної вартості, оскільки цінова інформація яка зазначена в даному документі більша від заявленої.
Відповідно до ч.3 ст. 53 Митного кодексу України не подані такі додаткові документи, що підтверджують заявлену митну вартість товару, а саме:
1) договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов`язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товару, митна вартість якого визначається;
2) рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом);
3) висновок про вартісні характеристики товару, підготовлений спеціалізованою експертною організацією.
Згідно із ч. 6 ст. 54 Митного кодексу України митний орган може відмовити у митному оформленні товарів за заявленою декларантом або уповноваженою ним особою митною вартістю виключно за наявності обґрунтованих підстав вважати, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, у разі неподання декларантом або уповноваженою ним особою документів згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частинах 2 – 4 ст. 53 цього Кодексу, або відсутності у цих документах всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.
З метою обґрунтованого вибору другорядного методу визначення митної вартості оцінюваного товару проводимо консультацію, в ході якої декларанту пропонуємо інформацію щодо вартості схожого товару.
Методи 2а і 2б не можуть бути застосовані у зв`язку з відсутністю цінової інформації на ідентичні та подібні (аналогічні) товари, методи 2в і 2г – у зв`язку з відсутністю основи для віднімання та додавання вартості. Митна вартість визначена за резервним методом, із врахуванням обмежень, передбачених частиною 3 статті 64 Митного кодексу України, яка ґрунтується на раніше визнаній (визначеній) митними органами митній вартості схожого товару за МД: № 22UA100350615415U9 від 13.12.2022 – «Напівпричіп-цистерна для перевезення пального EUROTANK, модель ET36 5, 2003 року випуску, номер шасі: НОМЕР_2 Країна виробництва: FI – становить 39437,03 Євро за одиницю з дотриманням принципів і критеріїв, визначених Угодою про застосування статті VII Генеральної угоди з тарифів і торгівлі 1994 року.».
Також 04 лютого 2025 року відповідач склав картку відмову в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №UA101020/2025/000186, згідно якої у митному оформленні (випуску) товарів відмовлено з таких причин: митна декларація не може бути оформлена, оскільки декларантом у графі 45 декларації невірно розрахована вартість товару та вона не підтверджена документально, а вибратий метод її визначення не відповідає умовам, наведеним у главі 9 Митного кодексу України, чим порушено вимоги статей 52, 53 цього Кодексу. У зв`язку з прийняттям рішення про коригування митної вартості товару №UA101000/2025/000065/2 від 04 лютого 2025 року дані граф 45 та 47 митної декларації не можуть бути використані для здійснення митного контролю і оформлення товару, а крім того це може призвести до несплати встановлених законодавством митних платежів в повному обсязі, чим порушено вимоги статей 266, 289, 293 Митного кодексу України.
Не погоджуючись із коригуванням митної вартості товару вище вказаними рішенням та карткою відмовою, ТОВ «Краєвид» звернулося з цим позовом до суду.
Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, що виникли між сторонами та висновкам суду першої інстанції, колегія суддів враховує наступне.
Так, згідно ч.2 ст.1 Митного кодексу України (далі - МК України) відносини, пов`язані із справлянням митних платежів, регулюються цим Кодексом, Податковим кодексом України та іншими законами України з питань оподаткування.
Приписами статті 49 МК України визначено, що митна вартість товарів - це вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.
Розділ ІІІ МК України регулює питання митної вартості товарів та методи її визначення.
За приписами частин 1 та 2 статті 52 МК України заявлення митної вартості товарів здійснюється декларантом або уповноваженою ним особою під час декларування товарів у порядку, встановленому розділом VIII цього Кодексу та цією главою. Декларант або уповноважена ним особа, які заявляють митну вартість товару, зобов`язані: 1) заявляти митну вартість, визначену ними самостійно, у тому числі за результатами консультацій з митним органом; 2) подавати митному органу достовірні відомості про визначення митної вартості, які повинні базуватися на об`єктивних, документально підтверджених даних, що піддаються обчисленню; 3) нести всі додаткові витрати, пов`язані з коригуванням митної вартості або наданням митному органу додаткової інформації.
Статтями 49, 51, 52, 53, 57, 58 Митного кодексу України встановлено, що митна вартість товарів, які ввозяться на митну територію України, відповідно до митного режиму імпорту, за загальним правилом обчислюється за першим методом визначення митної вартості товарів, тобто за ціною договору.
Перелік документів, які подаються декларантом для підтвердження заявленої митної вартості, визначений статтею 53 МК України, частиною першою якої обумовлено, що у випадках, передбачених цим Кодексом, одночасно з митною декларацією декларант подає органу доходів і зборів документи, що підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення.
Згідно з частиною другою зазначеної статті документами, які підтверджують митну вартість товарів, є: 1) декларація митної вартості, що подається у випадках, визначених у частинах п`ятій і шостій статті 52 цього Кодексу, та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості; 2) зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності; 3) рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об`єктом купівлі-продажу); 4) якщо рахунок сплачено, банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару; 5) за наявності інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару; 6) транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів; 7) ліцензія на імпорт товару, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню; 8) якщо здійснювалося страхування, страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування.
Частинами першою, другою статті 54 МК України визначено, що контроль правильності визначення митної вартості товарів здійснюється митним органом під час проведення митного контролю і митного оформлення шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості. Контроль правильності визначення митної вартості товарів за основним методом за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту (вартість операції), здійснюється митним органом шляхом перевірки розрахунку, здійсненого декларантом, за відсутності застережень щодо застосування цього методу, визначених у частині першій статті 58 цього Кодексу.
Відповідно до п. 1 ч. 4 ст. 54 МК України митний орган під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів зобов`язаний здійснювати контроль заявленої декларантом або уповноваженою ним особою митної вартості товарів шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості, наявності в поданих зазначеними особами документах усіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.
За змістом частини п`ятої статті 54 МК України митний орган з метою здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів має право: упевнюватися в достовірності або точності будь-якої заяви, документа чи розрахунку, поданих для цілей визначення митної вартості; у випадках, встановлених цим Кодексом, письмово запитувати від декларанта або уповноваженої ним особи встановлені статтею 53 цього Кодексу додаткові документи та відомості, якщо це необхідно для прийняття рішення про визнання заявленої митної вартості; у випадках, встановлених цим Кодексом, здійснювати коригування заявленої митної вартості товарів; проводити в порядку, визначеному статтями 345-354 цього Кодексу, перевірки правильності визначення митної вартості товарів після їх випуску; звертатися до митних органів інших країн із запитами щодо надання відомостей, необхідних для підтвердження достовірності заявленої митної вартості; застосовувати інші передбачені цим Кодексом форми митного контролю.
Частиною третьою статті 53 МК України визначено, що у разі якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, які мають вплив на правильність визначення митної вартості, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу митного органу зобов`язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) такі додаткові документи:1) договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов`язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається; 2) рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом); 3) рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов`язаних із виконанням умов договору (угоди, контракту); 4) виписку з бухгалтерської документації; 5) ліцензійний чи авторський договір покупця, що стосується оцінюваних товарів та є умовою продажу оцінюваних товарів; 6) каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару; 7) копію митної декларації країни відправлення; 8) висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини.
Отже, аналіз наведених норм дає підстави вважати, що митні органи мають право здійснювати контроль правильності обчислення декларантом митної вартості, але ці повноваження здійснюються у спосіб, визначений законом, зокрема, витребовування додаткових документів на підтвердження задекларованої митної вартості може мати місце тільки у випадку наявності обґрунтованих сумнівів у достовірності поданих декларантом відомостей. Такі сумніви можуть бути зумовлені неповнотою поданих документів для підтвердження заявленої митної вартості товарів, невідповідністю характеристик товарів, зазначених у поданих документах, митному огляду цих товарів, порівнянням рівня заявленої митної вартості товарів з рівнем митної вартості ідентичних або подібних товарів, митне оформлення яких уже здійснено, і таке інше.
Наявність у митного органу обґрунтованого сумніву у правильності визначення митної вартості є обов`язковою, оскільки з цією обставиною закон пов`язує можливість витребовування додаткових документів у декларанта та надає митниці право вчиняти наступні дії, спрямовані на визначення дійсної митної вартості товарів.
Разом з тим витребувати необхідно ті документи, які дають можливість пересвідчитись у правильності чи помилковості задекларованої митної вартості, а не всі, які передбачені статтею 53 Митного кодексу України. Ненадання повного переліку витребуваних документів може бути підставою для визначення митної вартості не за першим методом лише тоді, коли подані документи є недостатніми чи такими, що у своїй сукупності не спростовують сумнів у достовірності наданої інформації.
Аналогічна позиція неодноразово викладалась Верховним Судом у постановах, зокрема, від 13.09.2019 у справі №815/6780/15, від 06.09.2019 у справі №803/1212/14 та від 17.06.2022 у справі № 826/11710/17.
Як встановлено судом першої інстанції, воскаржуваному рішенні митного органу зазначено, що до митного оформлення надано Контракт № 02/25 від 14 січня 2025 року, згідно якого продавець – Privatunternehmer Albert Kneisler та покупець – TOB «Краєвид» уклали договір про купівлю продаж на товар – напівпречіп-цистерна хімічна, Марки-EUROTANK, моделі-TSA 30-3, номер шасі – НОМЕР_3 . Також декларантом надано рахунок – фактуру № K241204, згідно якого позивачем набуто право власності на товар 20 грудня 2024 року. Враховуючи виявлені розбіжності та неузгодженості у документах, поданих до митного оформлення, митний орган не міг використати дані, про первинну ціну закупівлі оцінюваного товару, викладені у названих документах.
При цьому, факт поставки імпортованого товару обумовлений укладенням між сторонами: продавцем та покупцем, угоди купівлі – продажу.
У спірних правовідносинах, за результатами отримання пропозиція продавця, між позивачем та продавцем мали місце перемовини щодо умов здійснення продажу, що мало наслідком укладення 14 січня 2025 року контракту №02/25, в якому визначені всі істотні умови договору купівлі – продажу.
Оплата за придбаний товар проведена позивачем саме згідно контракту №02/25, що підтверджується платіжним дорученням від 22 січня 2025 року.
Як вірно зазначає суд першої інстанції, наведене у сукупності дає підстави стверджувати, що придбання імпортованого товару відбулося на підставі контракту №02/25, а рахунок підтверджує виключно пропозицію продавця позивачу щодо придбання такого товару.
Зроблені судом висновки додатково підтверджуються наданим декларантом під час митного оформлення скриншотом пропозиція продавця, розміщеної в інтернеті, оскільки така містила інформацію про більшу ціну товару, ніж була запропонована продавцем саме позивачу шляхом виставлення відповідного рахунку.
Перевіряючи законність та обґрунтованість оскаржуваного рішення суду першої інстанції щодо наданих імпортером доказів на підтвердження вартості витрат на перевезення товару, колегія суддів враховує наступне.
Як видно зі змісту договору-заявки на перевезення вантажу №25-25/01/2025 від 25 січня 2025 року вантажовідправник, місце завантаження, маршрут та загальна назва вантажу відповідають контракту №02/25 від 14 січня 2025 року.
Митна декларації 25DE805152104547A5 від 30 січня 2025 року, додатково надана декларантом та копія якої долучена до відзиву на позов, містить цінову інформацію на 2 аркуші такої.
При цьому, відповідачем під час розгляду справи не надано доказів на підтвердження того, що вартість перевезення є заниженою або не відповідає інформації про вартість перевезення вантажів за визначеним маршрутам з загальнодоступних джерел інформації.
Наведене, на переконання суду, не дає підстав ставити під сумнів розмір вартості транспортування імпортованого товару, включену до його митної вартості.
Отже, твердження відповідача про те, що така не може бути використана для перевірки правильності визначення митної вартості не ґрунтується на нормах чинного законодавства.
Підсумовуючи зазначене суд першої інстанції обґрунтовано вважав, що позивач надав митному органу пакет документів, що підтверджує договірну вартість імпортованого товару у розмірі 23000,00 євро і такі документи містять всі обов`язкові документи, передбачені статтею 53 МК України та підтверджують складові визначення вартості товару, що підлягав розмитненню.
Враховуючи вище викладене, суд першої інстанції приходить до обгрунтованого висновку про безпідставність прийняття митним органом рішення про коригування митної вартості товарів № UA101000/2025/000065/2 від 04 лютого 2025 року.
Оскільки картка відмови в прийнятті митної декларації, митному оформлені випуску чи пропуску товару, транспортних засобів комерційного призначення № UA101020/2025/000186 від 04 лютого 2025 року є похідним від рішення про коригування митної вартості товарів та прийнята на його підставі, така також підлягала визнанню протиправним та скасуванню.
Підсумовуючи викладене, колегія суддів приходить до висновку, що суд першої інстанції при вирішенні даного публічно-правового спору правильно встановив фактичні обставини справи та надав їм належну правову оцінку, а доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції не спростовують та не дають правових підстав для скасування оскаржуваного судового рішення.
Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 315, 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права. 
Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд 
У Х В А Л И В :
апеляційну скаргу Житомирської митниці Державної митної служби України залишити без задоволення, а рішення Житомирського окружного адміністративного суду від 28 травня 2025 року - без змін.
Постанова суду набирає законної сили з дати її ухвалення та оскарженню не підлягає, крім випадків передбачених пп. "а"-"г" п.2 ч.5 ст. 328 КАС України. 

Головуючий	 		Смілянець Е. С.	
 	 	 	 	
Судді	 	  	Драчук Т. О.    Полотнянко Ю.П.