ПЕРШИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 
17 грудня 2025 року           справа №200/4352/25 

м. Дніпро

Перший апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: Гайдара А.В., Блохіна А.А., Казначеєва Е.Г., розглянув у порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Донецького окружного адміністративного суду від 27 серпня 2025 року (головуючий суддя І інстанції Христофоров А.Б.), у справі № 200/4352/25 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Донецькій області про визнання протиправною бездіяльність, зобов`язання вчинити певні дії,- 

                                                           ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до Донецького окружного адміністративного суду із позовною заявою до Головного управління Національної поліції в Донецькій області  про:
- визнання протиправною бездіяльності Головного управління Національної поліції в Донецькій області щодо не виплати ОСОБА_1 додаткової винагороди передбаченою постановою КМУ від 28.02.2022 року № 168 "Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану" в розмірі 30 000 грн. щомісяця за період з 24.02.2022 року по 18.07.2022 року включно; 
- зобов`язання Головне управління Національної поліції в Донецькій області виплатити ОСОБА_1 додаткову винагороду передбаченою постановою КМУ від 28.02.2022 року № 168 "Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану" в розмірі 30 000 грн. щомісяця за період з 24.02.2022 року по 18.07.2022 року включно.
Рішенням Донецького окружного адміністративного суду від 27 серпня 2025 року відмовлено у задоволені позовних вимог.
Не погодившись з судовим рішенням, позивач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення Донецького окружного адміністративного суду від 27 серпня 2025 року у справі № 200/4352/25 та задовольнити позовні вимоги.
В обґрунтування зазначено, що відповідачем протиправно не нараховувалась та виплачувалась йому додаткова винагорода в розмірі 30 000 грн. за період з 24.02.2022 року по 18.07.2022 року, оскільки поліцейський навіть  при увільненні зобов`язаний реагувати на звернення громадян, злочини та інциденти.
Вважає наявним право на отримання додаткової виплати.
Сторони в судове засідання не викликались, про дату та місце розгляду справи повідомлялись судом належним чином.
Апеляційний суд вважає за можливе здійснити апеляційний перегляд за документами, наявними в підсистемі «Електронний суд»
Суд, заслухав доповідь судді-доповідача, перевірив матеріали справи і обговорив доводи апеляційної скарги, перевірив юридичну оцінку обставин справи та повноту їх встановлення, дослідив правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, встановив наступне.
ОСОБА_1 , є учасником бойових дій, ветераном війни, що підтверджується посвідченням НОМЕР_1 та в період з листопада 2015 року по 21.09.2024 року проходив службу в органах Національної поліції України на посаді спеціаліста – криміналіста сектору кримінального забезпечення слідчого відділу Краматорського районного управління поліції Головного управління національної поліції в Донецькій області.
Наказом ГУНП в Донецькій області від 01.10.2021 № 539 о/с ОСОБА_1 було увільнено від виконання службових обов`язків з 23.09.2021, в період з 23.09.2021 року по 19.07.2022 року, зі збереженням середнього заробітку та робочого місця.
Наказом командира військової частини НОМЕР_2 від 23.09.2021 року № 287, Старшину ОСОБА_2 , призначеного наказом командира військової частини НОМЕР_2 (по особовому складу) від 23 вересня 2021 року № 151-РС на посаду командира відділення засекреченого зв`язку інформаційно-телекомунікаційного вузла військової частини НОМЕР_2 , який прибув із ІНФОРМАЦІЯ_1 , зарахувати до списків особового складу частини та на всі види забезпечення з '"23’" вересня 2021 року. Вважати таким, що справи та посаду КОМАНДИРА ВІДДІЛЕННЯ ЗАСЕКРЕЧЕНОГО ЗВ`ЯЗКУ ІНФОРМАЦІЙНО-ТЕЛЕКОМУНІКАЦІЙНОГО ВУЗЛА ВІЙСЬКОВОЇ ЧАСТИНИ НОМЕР_2 прийняв з 23 вересня 2021 року. Встановити посадовий оклад за посадою - 3000,00 грн., ВОС - “474182”, ШПК. “МОЛОДШИЙ СЕРЖАНТ”, Виплачувати на підставі рішення Міністра оборони України від 27.01.2021 № 248/612 премію 155% посадового окладу, надбавку за особливості проходження служби в розмірі 87,8% посадового окладу з урахуванням окладу за військовим званням та надбавки за вислугу років з “23” вересня 2021 року.
На підставі Закону України від 01.07.2022 № 2352-ІХ наказом ГУНП в Донецькій області від 02.08.2022 № 336 о/с ОСОБА_1 було припинено виплату середнього заробітку на час проходження військової служби за призовом під час мобілізації (за контрактом) із збереженням місця роботи та посади з 19.07.2022.
Наказом командира військової частини НОМЕР_2 від 19.09.2024 року № 277, Головного сержанта ОСОБА_2 , командира відділення засекреченого зв`язку інформаційно-телекомунікаційного вузла (військової служби за контрактом), звільненого наказом командира військової частини НОМЕР_2 (по особовому складу) від 24 серпня 2024 року № 237-РС відповідно до ч. 5 ст. 26 Закону «Про військовий обов`язок і військову службу» від 25 березня 1992 року № 2232-ХІІ, з військової служби у запас за пунктом 3 підпункту «г» (через такі сімейні обставини або інші поважні причини (якщо військовослужбовці не висловили бажання продовжувати військову службу): перебування на утриманні військовослужбовця трьох і більше дітей віком до 18 років, направити для зарахування на військовий облік до ІНФОРМАЦІЯ_1 . З 19 вересня 2024 року виключити із списків особового складу частини та всіх видів забезпечення.
Згідно з наказом ГУНП в Донецькій області від 20.09.2024 № 448 о/с у зв`язку з виключенням ОСОБА_1 зі списків особового складу частини НОМЕР_2 вважати таким, що приступив до виконання службових обов`язків за посадою - спеціаліста-криміналіста сектору криміналістичного забезпечення слідчого відділу Краматорського районного управління поліції з 20 вересня 2024 року, з посадовим окладом 2400 гривень та установити надбавку за специфічні умови проходження служби в поліції у розмірі 40 %.
Наказом ГУНП в Донецькій області №448о/с від 20.09.2024 Позивач звільнений зі служби в поліції на підставі п. 7 ч. 1 ст. 77 Закону України «Про Національну поліцію»  (за власним бажанням)  з 21.09.2024 з встановленим розміром премії у вересні 2024 року у розмірі 234,944%. Вислуга років станом на 21 вересня 2024 року у календарному обчисленні та для виплати одноразової грошової допомоги складає 25 років 06 місяців 18 днів, у пільговому обчисленні складає 35 років 07 місяців 14 днів, вважати невикористаними відпустки: за 2015 рік у кількості 03 діб, за 2021 рік у кількості 10 діб.
26.05.2025 року Позивач звернувся до Начальника  ГУНП в Донецькій області із заявою, в якій просив надати інформацію: чи виплачувалась майору поліції ОСОБА_1 спеціалісту-криміналісту СВ Краматорського РУП ГУНП в Донецькій області, за період з 24.02.2022 року по 19.07.2022 року, та з 20.09.2024 року по 21.09.2024 року додаткова винагорода передбачена постановою КМУ в редакціях з 28.02.2022 рок по 01.07.2022 року, та в редакції від 18.06.2024 року.  Якщо не виплачувалась то просив надати підстави не виплати вказаної винагороди.
Листом від 02.06.2025 року № 70ді/26/01-2025 ГУНП в Донецькій області надіслало відповідь в якій зауважило що Позивач з 23.09.2021 по 19.09.2024 проходив військову службу за контрактом і не виконував службові обов`язки за займаною посадою в поліції, в наказах ГУНП в Донецькій області від 25.03.2022 № 390, від 27.04.2022 № 480, від 24.05.2022 № 571, від 23.06.2022 № 688, від 26.08.2022 № 910 «Про затвердження списків та виплату додаткової винагороди поліцейським ГУНП в Донецькій області у розмірі до 30 000 гривень під час дії воєнного стану» Позивач відсутній, у зв`язку з чим додаткова винагорода до 30 000 гривень за період з 24.02.2022 по 19.07.2022 йому не нараховувалась та не виплачувалась.
Відповідно до наказу ГУНП в Донецькій області від 14.10.2024 № 1659 «Про затвердження розрахунків та виплату додаткової винагороди поліцейським ГУНП в Донецькій області та підпорядкованих територіальних підрозділів поліції області до 10 та 30 тис. гривень під час дії воєнного стану» Позивачу було нараховано зазначену винагороду за період з 01.09.2024 до 30.09.2024 в сумі 2000,00 грн (з 01.09.2024 по 19.09.2024 проходив військову службу за контрактом і не виконував службові обов`язки за займаною посадою в поліції; з 20.09.2024 приступив до виконання службових обов`язків за посадою - спеціаліста-криміналіста сектору криміналістичного забезпечення слідчого відділу Краматорського районного управління поліції; 21.09.2024 звільнено зі служби в поліції за п. 7 ч. 1 ст. 77 (за власним бажанням)). Із відрахуванням обов`язкових податків та зборів (військовий збір 1,5%) на особистий картковий рахунок Позивача перераховано кошти в сумі 1970,00 грн. 
Суд першої інстанції відмовив у задоволені позовних вимог, вказавши, що у період з 24.02.2022 року до 18.07.2022 року (спірний період) позивач був відсутній за місцем несення служби будучи поліцейським, а отже в означений період він не набув права на отримання додаткової винагороди, передбаченої пунктом 1 Постанови №168, оскільки реально не виконував завдань поліцейської служби. 
Надаючи правову оцінку встановленим обставинам справи та фактам, суд апеляційної інстанції зазначає наступне.
Статтею 3 Конституції України визначено, що людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю. Права і свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Держава відповідає перед людиною за свою діяльність. Утвердження і забезпечення прав і свобод людини є головним обов`язком держави.
Відповідно до частини 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Частиною 1 статі 1 Закону України «Про правовий режим воєнного стану» воєнний стан - це особливий правовий режим, що вводиться в Україні або в окремих її місцевостях у разі збройної агресії чи загрози нападу, небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності та передбачає надання відповідним органам державної влади, військовому командуванню, військовим адміністраціям та органам місцевого самоврядування повноважень, необхідних для відвернення загрози, відсічі збройної агресії та забезпечення національної безпеки, усунення загрози небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності, а також тимчасове, зумовлене загрозою, обмеження конституційних прав і свобод людини і громадянина та прав і законних інтересів юридичних осіб із зазначенням строку дії цих обмежень.
Указом Президента України “Про введення воєнного стану в Україні” №64/2022 від 24.02.2022 введено воєнний стан на території України з 24.02.2022 строком на 30 діб, який після його продовження діє до цього часу.
Пунктом 2 Указу визначено військовому командуванню (Генеральному штабу Збройних Сил України, Командуванню об`єднаних сил Збройних Сил України, командуванням видів, окремих родів військ (сил) Збройних Сил України, управлінням оперативних командувань, командирам військових з`єднань, частин Збройних Сил України, Державної прикордонної служби України, Державної спеціальної служби транспорту, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України, Національної гвардії України, Служби безпеки України, Служби зовнішньої розвідки України, Управління державної охорони України) разом із Міністерством внутрішніх справ України, іншими органами виконавчої влади, органами місцевого самоврядування запроваджувати та здійснювати передбачені Законом України "Про правовий режим воєнного стану" заходи і повноваження, необхідні для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави.
У зв`язку із введенням в Україні воєнного стану тимчасово, на період дії правового режиму воєнного стану, можуть обмежуватися конституційні права і свободи людини і громадянина, передбачені статтями 30 – 34, 38, 39, 41 – 44, 53 Конституції України, а також вводитися тимчасові обмеження прав і законних інтересів юридичних осіб в межах та обсязі, що необхідні для забезпечення можливості запровадження та здійснення заходів правового режиму воєнного   стану, які передбачені частиною першою статті 8 Закону України "Про правовий режим воєнного стану" ( п.3 Указу).
Відповідно із пунктом 4 вказаного Указу Кабінету Міністрів України невідкладно:
1) ввести в дію план запровадження та забезпечення заходів правового режиму воєнного   стану в Україні;
2) забезпечити фінансування та вжити в межах повноважень інших заходів, пов`язаних із запровадженням правового режиму воєнного   стану на території України.
На виконання пункту 1 статті 4 Указу Президента України від 24 лютого 2022 р. № 64 “Про введення воєнного стану в Україні”, затвердженого Законом України від 24 лютого 2022 р.   № 2102-IX   “Про затвердження Указу Президента України “Про введення воєнного стану в Україні”, Кабінет Міністрів України розпорядженням від 4 лютого 2022 р. № 181-р затвердив План запровадження та забезпечення здійснення заходів правового режиму воєнного стану в Україні.
На виконання пункту 2 статі 4 Указів Президента України від 24 лютого 2022 року № 64/2022 "Про введення воєнного стану в Україні" та № 69/2022 року "Про загальну мобілізацію" Кабінет Міністрів України 28.02.2022 прийняв Постанову № 168 “Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану”. (далі Постанова КМУ № 168)
Згідно з пунктом 1 Постанови КМУ № 168 на період дії воєнного стану військовослужбовцям Збройних Сил, Служби безпеки, Служби зовнішньої розвідки, Головного управління розвідки Міністерства оборони, Національної гвардії, Державної прикордонної служби, Управління державної охорони, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації, Державної спеціальної служби транспорту, військовим прокурорам Офісу Генерального прокурора, особам рядового і начальницького складу Державної служби з надзвичайних ситуацій, співробітникам Служби судової охорони, особам начальницького складу управління спеціальних операцій Національного антикорупційного бюро та поліцейським виплачується додаткова винагорода в розмірі 30 000 гривень щомісячно (крім військовослужбовців строкової служби), а тим з них, які беруть безпосередню участь у бойових діях або забезпечують здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах у період здійснення зазначених заходів (у тому числі військовослужбовцям строкової служби), - розмір цієї додаткової винагороди збільшується до 100 000 гривень в розрахунку на місяць пропорційно часу участі у таких діях та заходах.
Виплата такої додаткової винагороди здійснюється на підставі наказів командирів (начальників).
Пунктом 5 постанови передбачено, що ця постанова набирає чинності з дня її опублікування та застосовується з 24.02.2022.
Постановою КМУ від 07.07.2022 №793 "Про внесення змін до постанови КМУ від 28.02.2022 №168" (згідно із пунктом 2 цієї постанови, вона набирає чинності з дня її опублікування та застосовується з 24.02.2022) внесені зміни до постанови №168, а саме у пункті 1 в абзаці першому слова і цифри додаткова винагорода в розмірі 30 000 гривень щомісячно замінити словами і цифрами додаткова винагорода в розмірі до 30 000 гривень пропорційно в розрахунку на місяць.
Відповідності до пункту 1 постанови №168 (в редакції постанови Кабміну від 07.07.2022 №793) установлено, що на період дії воєнного стану військовослужбовцям Збройних Сил, Служби безпеки, Служби зовнішньої розвідки, Головного управління розвідки Міністерства оборони, Національної гвардії, Державної прикордонної служби, Управління державної охорони, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації, Державної спеціальної служби транспорту, військовим прокурорам Офісу Генерального прокурора, особам рядового і начальницького складу Державної служби з надзвичайних ситуацій, співробітникам Служби судової охорони, особам начальницького складу управління спеціальних операцій Національного антикорупційного бюро та поліцейським, а також особам рядового і начальницького складу Державної кримінально-виконавчої служби, які несуть службу в органах і установах зазначеної Служби в межах територіальних громад, які розташовані в районі проведення воєнних (бойових) дій або перебувають в тимчасовій окупації, оточенні (блокуванні), виплачується додаткова винагорода в розмірі до 30 000 гривень пропорційно в розрахунку на місяць (крім осіб рядового і начальницького складу Державної кримінально-виконавчої служби, яким така винагорода виплачується пропорційно часу проходження служби в розрахунку на місяць), а тим з них, які беруть безпосередню участь у бойових діях або забезпечують здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах у період здійснення зазначених заходів (у тому числі військовослужбовцям строкової служби), - розмір цієї додаткової винагороди збільшується до 100 000 гривень в розрахунку на місяць пропорційно часу участі у таких діях та заходах. Виплата такої додаткової винагороди здійснюється на підставі наказів командирів (начальників).
За змістом пунктів 2-1, 3 постанови №168 (в чинній редакції) установлено, що порядок і умови виплати додаткової винагороди, а також одноразової грошової допомоги, передбачених цією постановою, визначаються керівниками відповідних міністерств та державних органів. Міністерству фінансів опрацювати питання щодо збільшення видатків відповідним розпорядникам бюджетних коштів для забезпечення реалізації цієї постанови.
Системний аналіз наведених вище нормативно правових актів свідчить про те, що Президент України доручив Кабінету міністрів України запровадити відповідні заходи правового режиму воєнного стану в Україні та забезпечити їх фінансування, а відтак умовами призначення додаткової винагороди у порядку постанови Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 №168 є одночасна сукупність таких обставин як: 
1) належність особи до складу, зокрема, атестованих спеціальними званнями працівників Національної поліції України; 
2) несення особою служби в правовому режимі воєнного стану, зокрема, безпосередня участь у заходах, визначених Планом запровадження та забезпечення здійснення заходів правового режиму воєнного стану в Україні; 
3) видання командиром (начальником) наказу про призначення додаткової винагороди, котрий безпосередньо і визначає   факт участі у відповідних заходах.
З 24.02.2022 усі військові формування України та правоохоронні органи України (у тому числі і органи та підрозділи Національної поліції України), а також окремі співробітники згаданих суб`єктів владних повноважень у силу статей 17, 65 Конституції України, статей 12, 21, 22 Закону України від 02.07.2015 № 508-VIII «Про Національну поліцію» повинні були / мусили безвідносно до наявності або відсутності події отримання окремих наказів безпосередніх чи прямих керівників докладати власних зусиль для забезпечення безперервного та цілодобового захисту суверенітету України і територіальної цілісності України, для забезпечення виконання завдань поліції і реалізації повноважень поліції з метою відсічі збройної агресії ворога проти України, що виключало легітимність обрання пасивної форми поведінки, за виключенням випадку виконання особистого спеціального службового завдання, випадку виконання чіткого та однозначного наказу військово-політичного керівництва України у цілях збереження людських ресурсів задля продовження боротьби проти військової агресії, випадку знаходження у безпорадності стані у медичному закладі. 
Системний і цільовий способи тлумачення пункту 1 Постанови №168 у його взаємозв`язку з нормами статті 94 Закону України «Про Національну поліцію» і приписами Указів Президента України від 24 лютого 2022 року №64 «Про введення воєнного стану в Україні» та №69 «Про загальну мобілізацію» дає підстави для висновку, що додаткова винагорода є видом грошового забезпечення поліцейського, яке виплачується йому за період проходження служби під час дії воєнного стану. Ця винагорода має тимчасовий характер, а її виплата зумовлена виконанням службових обов`язків в обставинах військової агресії російської федерації проти України. Тому статус поліцейського сам по собі автоматично не забезпечує особі права на отримання додаткової винагороди.
Ключовим фактором для вирішення спору, на переконання суду, у даному випадку є виконання або не виконання обов`язків за які держава визначає додаткову винагороду. 
Як вбачається з матеріалів справи, позивач у період з 23.09.2021 року по 19.09.2024 року включно (у тому числі і у спірний період з 24.02.2022 по 18.07.2022) перебував на військовій службі у військовій частині НОМЕР_2 та був увільнений від виконання службових обов`язків поліцейського на посаді спеціаліста – криміналіста сектору кримінального забезпечення слідчого відділу Краматорського районного управління поліції Головного управління національної поліції в Донецькій області. 
Відтак, позивач у період з 24.02.2022 року до 18.07.2022 року (спірний період) позивач був відсутній за місцем несення служби будучи поліцейським, а отже в означений період він не набув права на отримання додаткової винагороди, передбаченої пунктом 1 Постанови №168, оскільки реально не виконував завдань поліцейської служби. 
Враховуючи вищевикладене, суд апеляційної інстанції погоджує висновок суду першої інстанції про відмову у задоволені позовних вимог.
Відповідно до ч. 1 ст. 308 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги.
Відповідно до положень ч.1 ст. 316 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду – без змін, якщо визнає, що суд правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права. 
Решта доводів та заперечень апелянта висновків суду першої інстанції не спростовують.
Згідно п.41 висновку №11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Слід зазначити, що згідно практики Європейського суду з прав людини та зокрема, рішення у справі "Серявін та інші проти України" від 10 лютого 2010 року, заява 4909/04, відповідно до п.58 якого суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі "Руїс Торіха проти Іспанії" від 9 грудня 1994 року, серія A, N 303-A, п.29).
Враховуючи вищевикладене, суд апеляційної інстанції вважає за необхідне залишити апеляційну скаргу без задоволення, а рішення суду першої інстанції – без змін, оскільки суд правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, а  доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції.  
Керуючись статтями 250, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 328, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, -

                                                              ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Донецького окружного адміністративного суду від 27 серпня 2025 року у справі № 200/4352/25  – залишити без задоволення.
Рішення Донецького окружного адміністративного суду від 27 серпня 2025 року у справі № 200/4352/25 – залишити без змін.
Постанова суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім  випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 Кодексу адміністративного судочинства України, протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.
Повне судове рішення складено 17 грудня 2025 року.

Судді                                                                                                         А.В. Гайдар
                                                                                                                  А.А. Блохін
                                                                                                                  Е.Г. Казначеєв