Справа №348/2303/25
Провадження № 2/348/105/26

Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10 лютого 2026 року м.Надвірна

Надвірнянський районний суд Івано-Франківської області у складі:
головуючого судді Гундяка Т.Д.,
секретар судового засідання Дмитрук С.І.,
за участю представника позивача ОСОБА_1 ,
відповідача ОСОБА_2 ,
представника відповідача ОСОБА_3 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження справу за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання повнолітнього сина, який продовжує навчання,
в с т а н о в и в:
ОСОБА_4 пред`явив позов до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання повнолітнього сина, який продовжує навчання.
В обґрунтування позову зазначив, що він народився ІНФОРМАЦІЯ_1 . Його батьками є ОСОБА_2 та ОСОБА_5 , які перебували в зареєстрованому шлюбі. Однак рішенням Надвірнянського районного суду від 22.04.2016 року шлюб між його батьками розірвано. Після розірвання шлюбу його батько ОСОБА_2 сплачував аліменти на його утримання до досягнення ним повноліття. 
ІНФОРМАЦІЯ_2 йому виповнилося 18 років. Однак ще з 2024 року він продовжив навчання та вступив до Прикарпатського національного університету імені Василя Стефаника на денну форму навчання. Термін навчання в цьому навчальному закладі триватиме до 30.06.2028. 
Враховуючи, що він навчається на денній формі навчання, то відповідно не має достатньо часу для працевлаштування, а тому потребує матеріальної підтримки від батьків.
Всі витрати пов`язані з його навчанням, харчуванням, побутом, орендою квартири для проживання за місцем його навчання, вартість якої становить 4 500 грн, додатковими витратами за оплату комунальних послуг несе виключно його мати. Його батько жодним чином не допомагає матеріально, не цікавиться його потребами.
Зазначає, що обов`язок по утриманню дітей повинен бути покладений на обох батьків, а тому вважає за доцільне стягувати з батька аліменти на його утримання, оскільки він продовжує навчатись, а батько самостійно не виконує свого обов`язку. Вказує, що відповідач молода, фізично здорова людина, на утриманні інших дітей, крім його рідного брата, не має, а тому має можливість заробляти кошти та сплачувати аліменти на його утримання в розмірі 4 000 грн на період навчання до 30.06.2028, тобто до закінчення ним навчального закладу.
Посилаючись на викладене, просив стягнути з ОСОБА_2 на його користь аліменти на його утримання у зв`язку з продовженням навчання в розмірі 4 000 грн щомісячно до закінчення ним навчання 30 червня 2028 року.
У відзиві на позовну заяву, відповідач зазначає, що заявлені позовні вимоги позивача не визнає. Вказує, що 27 січня 2007 року він зареєстрував шлюб з ОСОБА_5 у виконавчому комітеті Лоївської сільської ради Надвірнянського району Івано-Франківської області, актовий запис №2.
В шлюбі у них народилося двоє дітей, а саме син ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , який на цей час уже досяг повноліття і є позивачем по справі, та син ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , який на цей час є неповнолітнім і проживає разом з матір`ю.
До цього у перші роки їхнього подружнього життя у нього з матір`ю позивача були дружні стосунки і вони обоє були раді народженню дітей. Він старався завжди знайти консенсус з дружиною при вирішенні будь-яких питань. Крім того, він завжди підтримував її і у всьому старався допомогти, в тому числі надавати кошти в сімейний бюджет і зокрема матеріально утримувати дітей від шлюбу. Однак в 2014 році їх подружнє життя розладилось, на його переконання з вини ОСОБА_5 , яка не завжди його розуміла і підтримувала, а також постійно влаштовувала сварки і скандали.
Рішенням Надвірнянського районного суду Івано-Франківської області від 22.04.2016 за його позовом шлюб між ним та ОСОБА_5 розірвано. Цим же рішенням обоє неповнолітніх дітей були залишені проживати з матір`ю ОСОБА_5 . 
Також згідно рішення Надвірнянського районного суду Івано-Франківської області від 15.04.2013 року (справа №348/556/13-ц) з нього стягувалися аліменти на користь ОСОБА_5 на утримання неповнолітніх дітей, а саме сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , який на даний час уже досяг повноліття і є позивачем по справі, і сина ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , в розмірі 1/3 частини всіх видів його доходів, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно до досягнення ними повноліття.
Він старався справно виконувати свій батьківський обов`язок по виплаті аліментів на утримання неповнолітніх дітей, в тому числі позивача по справі ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_3 . 
На цей час державним виконавцем йому зроблено перерахунок розміру аліментів з серпня 2021 року, виходячи із середньої заробітної плати працівника для місцевості по місцю його проживання. А тому у нього утворилася заборгованість в сумі 138 431,06 грн станом на 01.09.2025. Однак з таким розміром заборгованості він не згідний, оскільки державним виконавцем не зараховані направлені кошти через Укрпошту в зв`язку з тим, що на поштових квитанціях не розбірливо читається текст, у зв`язку з не чітким, поганим друком квитанцій.
На цей час з січня 2025 року він є особою з інвалідністю III групи загального захворювання і з 23 січня 2025 року йому встановлено основний діагноз його захворювання: М41.94-Сколіоз, не уточнений, грудний відділ, яке є загальним захворюванням і підставою для встановлення йому III групи інвалідності.
Відповідно до рекомендацій, які є частиною індивідуальної програми його реабілітації, як особи з інвалідністю, встановлено обмеження легкого ступеня до здатності до пересування та обмеження помірного ступеня здатності до трудової діяльності. Також було встановлено потреба в отриманні ним реабілітаційної допомоги в сфері охорони здоров`я та потреби в санаторно-курортному лікуванні на що потрібні кошти, яких у нього фактично немає.
З 23.06.2025 по 02.07.2025 він проходив лікування на цілий ряд захворювань, в тому числі ідіоматичний 8-подібний сколіоз хребта ІV ст. Деформація грудної клітки з реберним горбом зліва ЛН II ст. ІХС. Дифузний та вогнищевий кардіосклероз НК Іст.ФК Пст.
Крім цього, з 30.07.2025 по 06.08.2025 він знову проходив лікування в зв`язку з загостренням його, захворювання, в результаті якого було встановлено діагноз: сколіотична хвороба хребта. Сколіоз ІV ступеня. Полісегментарний остеохондроз, спондилоартроз із стійким больовим та корінцевим синдромом. Після опікові гіпертрофічні рубці поперекової ділянки та бокових стінок живота.
Зазначає, що на цей час стан його здоров`я не покращився, а навпаки ще погіршився, а тому фактично він не може виконувати будь-якої роботи, пов`язаної хоча б з не великим фізичним навантаженням, так як відчуває сильні болі у спині, задишку при звичайних рухах тулубом.
В результаті захворювання та отримання інвалідності йому призначена пенсія, яка на даний час становить 3 038 грн щомісячно. Він проживає разом з матір`ю ОСОБА_7 , яка є пенсіонером, постійно хворіє в зв`язку з захворюванням хребта, а тому по стану здоров`я працювати не може. Доходів від підсобного господарства не має. В загальному перебуває у складній життєвій ситуації, оскільки багато коштів йде на лікування, яких у нього немає.
У нього відсутні власне житло, земельні ділянки і будь яке інше нерухоме майно, яке він міг би відчужити та використати на потреби свого лікування чи сплату аліментів. 
Крім того, він сплачує аліменти на неповнолітнього сина ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_4 в розмірі 1/4 частини всіх видів його доходу, що становить в твердій грошовій сумі 1 598 грн щомісячно.
Виходячи з того, що частина його пенсії йде на виплату аліментів йому залишається на його проживання та лікування 1 440 грн, тобто мізерна сума, з якої згідно позовних вимог позивача він повинен сплачувати 4 000 грн на його утримання, як повнолітнього сина, що продовжує навчання.
При цьому, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу.
Позивачем ОСОБА_4 не доведено обґрунтованість позовної вимоги про стягнення з нього аліментів в його користь на його утримання у зв`язку з продовженням ним навчання у розмірі 4 000 грн щомісячно до закінчення ним навчання, тобто до 30 червня 2028 року.
Задоволення позовних вимог позивача порушить його конституційні права, так як із сплатою аліментів в розмірі, зазначеному позивачем в позовній заяві, в нього для задоволення його елементарних потреб, зокрема на його харчування та проживання, оплату комунальних послуг, лікування вже не буде в наявності взагалі коштів. При цьому, він любить своїх дітей і розуміє їх права на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку. У випадку появи в нього можливості і додаткових коштів, він буде намагатися добровільно матеріально допомогти їм, оскільки він бажає їх бачити і брати участь у їх вихованні.
Просить у позові відмовити в повному обсязі за безпідставністю позовних вимог.
Ухвалою судді Надвірнянського районного суду Івано-Франківської області від 16.09.2025 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі, вирішено справу розглядати в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін та призначено судове засідання для розгляду справи по суті.
В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримала з підстав, зазначених в позовній заяві, просила їх задовольнити. Додатково вказала, що відповідачу при встановлення йому III групи інвалідності не було визначено ступінь втрати працездатності, у нього помірні рекомендації щодо обмеження у роботі, його реабілітація має проводитися за державні кошти, обмеження, які застосовані щодо відповідача згідно постанов органу ДВС, є тимчасовими. Позивач отримував стипендію, однак у цьому навчальному році вже не отримує таку. Квартира передана в оренду двом студентам та кожен сплачує свою частку, при цьому, у договорі визначена вартість оренду, яку має сплачувати кожен з них, зокрема позивач. Можливості проживати в гуртожитку немає. Водночас, навіть вартість проїзду з дому позивача до м. Івано-Франківська становить суму коштів, яка є відповідною вартості оренди квартири згідно договору. Матеріальної допомоги на утримання повнолітнього сина, який навчається, батько не надає, у них склалися неприязні відносини.
Відповідач та його представник в судовому засіданні позовні вимоги не визнали. Просили відмовити в задоволенні позову у зв`язку з безпідставністю.
Відповідач додатково зазначив, що він цікавився сином, однак йому заборонили з ним спілкуватися. Його доходом є пенсія по інвалідності, з нього стягуються аліменти на утримання неповнолітньої дитини і щодо таких наявна заборгованість. У нього немає майна та збережень, він змушений постійно лікуватися, проте у зв`язку з відсутністю коштів він рідко купує ліки. Вказав, що він не може працювати, фактично вони з матір`ю, яка є пенсіонеркою та хворіє, живуть на її пенсію.
Представник відповідача також зазначив, що відповідач не може працевлаштуватися, не має можливості надавати матеріальну допомогу сину, який продовжує навчання, а стягнення таких аліментів можливе виключно, якщо батько спроможний надавати таку матеріальну допомогу.
Розглянувши матеріали цивільної справи, заслухавши ОСОБА_2 та представників сторін, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд дійшов наступних висновків.
Судом встановлено, що шлюб між ОСОБА_2 та ОСОБА_5 розірвано рішенням Надвірнянського районного суду Івано-Франківської області від 22.04.2016, яке набрало законної сили 04.05.2016.
Відповідно до копії свідоцтва про народження серія НОМЕР_1 від 07.06.2007 ОСОБА_2 та ОСОБА_5 є батьками ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .
Відповідно до довідки Карпатського національного університету імені Василя Стефаника № 06-06/09-13/60 від 01.09.2025 ОСОБА_4 дійсно навчається на факультеті історії, політології і міжнародних відносин на другому курсі освітнього рівня «Бакалавр» спеціальності 014 Філологія 014.03 Історія та громадянська освіта (освітня програма «Середня освіта Історія») на денній бюджетній формі здобуття освіти. Передбачуваний термін закінчення навчання 30.06.2028.
Згідно витягу з реєстру територіальної громади місце проживання ОСОБА_4 зареєстровано за адресою: АДРЕСА_1 .
Відповідно до копії договору №00174/06-06 від 06.08.2024 про навчання у Прикарпатському національному університеті імені Василя Стефаника, укладеного між навчальним закладом в особі директора та вступником, ОСОБА_4 вступив на денну форму навчання здобуття ступеня вищої освіти бакалавр, фінансування навчання здійснюється за рахунок коштів державного бюджету (державне замовлення).
Згідно копії договору оренди, укладеного 31.07.2024 між орендодавцем ОСОБА_8 та орендарем ОСОБА_9 , орендодавець передає у тимчасове користування ОСОБА_4 квартиру, яка знаходиться за адресою АДРЕСА_2 , вартість місячної орендної плати складає 4 500 грн. Термін оренди становить з 31.07.2024 по 31.01.2025, який може бути поновленим за взаємної згоди сторін на строк, який був раніше встановлений договором.
Рішенням Надвірнянського районного суду Івано-Франківської області від 15.04.2013 у справі №348/556/13-ц стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_5 аліменти на утримання синів ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , та ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , в розмірі 1/3 частини всіх видів заробітку, але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Стягнення аліментів розпочати з 27.02.2013 і до повноліття дітей. 
Відповідно до розрахунку зі сплати аліментів згідно виконавчого листа №348/556/13-ц від 15.04.2013, виданого Надвірнянським районним судом про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_5 аліменти на утримання неповнолітніх дітей ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_3 та ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_4  в розмірі 1/3 частини всіх видів заробітку, але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, виданого старшим державним виконавцем О.Бабчук вбачається, що станом на 01.09.2025 заборгованість по сплаті аліментів становить 138 431,06 грн.
Згідно Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта за №445439775 від 29.09.2025 року, виданою начальником відділу реєстрації ОСОБА_12 , за запитом пошуку в Державному реєстрі права власності, інші речові права, іпотеки, обтяження на  ОСОБА_2 відомостівідсутні.
Відповідно до акта обстеження матеріально-побутових умов сім`ї за №224 складеного 26.09.2025 року старостою Лоївського старостинського округу Надвірнянської міської ради, ОСОБА_2 є особою з інвалідністю 3 групи, постійно хворіє захворюванням хребта, по стану здоров`я ніде не працює. Доходів від господарства не має, отримує пенсію в розмірі 3 038 гривень. Перебуває у складній життєвій ситуації, оскільки багато коштів іде на лікування. Інші особи, які зареєстровані в господарстві за вказаною адресою не проживають.
Згідно пенсійного посвідчення серії НОМЕР_2 , виданого 19.02.2025 Пенсійним фондом України відповідачу призначено пенсію по інвалідності III групи загального захворювання, термін дії до 31.01.2026.
Відповідно до Витягу з рішення експертної команди з оцінювання повсякденного функціонування особи за №242/25/117В, дата прийняття рішення 23.01.2025 №242/25/117/ Р, встановлено ОСОБА_2 основний діагноз захворювання: М41.94-Сколіоз, не уточнений, грудний відділ, причиною інвалідності є загальне захворювання, III група інвалідності.
Відповідно до рекомендацій, які є частиною індивідуальної програми реабілітації особи з інвалідністю, №242/25/117В, встановлено легкий ступінь обмеження здатності до пересування та помірний ступінь обмеження здатності до трудової діяльності. Також було встановлено потребу в отриманні реабілітаційної допомоги в сфері охорони здоров`я та потреба в санаторно-курортному лікуванні.
Згідно Витягу з рішення експертної команди з оцінювання повсякденного функціонування особи за №254/26/542В, дата прийняття рішення 21.01.2026 №254/26/542/ Р, встановлено ОСОБА_2 основний діагноз захворювання: М41.94 – Сколіоз, не уточнений, множинні відділи хребта, супутні діагнози Н18.6 – Кератоконус, Н52.2 – Астигматизм, Н52.1 – Міопія, Н47.2 – Атрофія зорового нерва, Н35.5 – Спадкова дистрофія сітківки, J34.2 – Зміщена носова перегородка, J31.0 – Хронічний риніт, L91.01 – Гіпертрофічний рубець, G93.4 – Енцефалопатія, неуточнена, І43.1 – Кардіоміопатія при метаболічних порушеннях, ускладнення основного діагнозу: М24.51 – Контрактура суглоба, ділянка плеча, J42 – Неуточнений хронічний бронхіт, J84.1 – Інші інтерстиціальні хвороби легені з фіброзом, причиною інвалідності є загальне захворювання, III група інвалідності. Дата повторного оцінювання 01.02.2028.
Відповідно до рекомендацій, які є частиною індивідуальної програми реабілітації особи з інвалідністю, №254/26/542І, встановлено легкий ступінь обмеження здатності до пересування та помірний ступінь обмеження здатності до самообслуговування та трудової діяльності. Також було встановлено потреби в забезпеченні допоміжними засобами реабілітації (за державні кошти), в отриманні реабілітаційної допомоги в сфері охорони здоров`я, в реконструктивній хірургії та в санаторно-курортному лікуванні.
Згідно копії виписки №3006 із медичної карти стаціонарного хворого КНП «Надвірнянська ЦРЛ» Надвірнянської міської ради з 23.06.2025 по 02.07.2025 ОСОБА_2 проходив лікування з приводу різного захворювання, в тому числі вказано діагноз ідіоматичний 8-подібний сколіоз хребта ІV ст. Деформація грудної клітки з реберним горбом зліва ЛН II ст.. ІХС. Дифузний та вогнищевий кардіосклероз НК Іст.ФК Пст.
Відповідно до копії виписки №4446 із медичної карти стаціонарного хворого КНП «Надвірнянська ЦРЛ» Надвірнянської міської ради з 30.07.2025 по 06.08.2025 року ОСОБА_2 проходив лікування, діагноз: сколіотична хвороба хребта. Сколіоз ІV ступеня. Полісегментарний остеохондроз, спондилоартроз із стійким больовим та корінцевим синдромом. Після опікові гіпертрофічні рубці поперекової ділянки та бокових стінок живота.
Згідно копії виписки №5883 із медичної карти стаціонарного хворого КНП «Надвірнянська ЦРЛ» Надвірнянської міської ради з 07.10.2025 по 13.10.2025 ОСОБА_2 проходив лікування, діагноз: сколіотична хвороба хребта. Сколіоз ІV ступеня. Полісегментарний остеохондроз, спондилоартроз із стійким больовим та корінцевим синдромом. Після опікові гіпертрофічні рубці поперекової ділянки та бокових стінок живота. Із значним порушенням статико-динамічної функції. Анамнез хвороби: Хворіє з дитинства.
Відповідно до копій консультативних висновків спеціаліста ОСОБА_2 встановлено діагнози: кератоконус І ступеня лівого ока, складний міопічний астигматизм обох очей, часткова атрофія зорових нервів обох очей, спадкова дистрофія сітківки обох очей, кардіоміопатія, Неуточнений хронічний бронхіт, J84.1 – Інші інтерстиціальні хвороби легені з фіброзом, кіфосколіотична деформація хребта ІV ст. з порушенням функції зовнішнього дихання, хронічний дифузний необструктивний бронхіт, фаза ремісії, пневмосклероз ІІІ ст.
Із довідки про розмір призначеної і фактично отриманої пенсії за №765 від 28.08.2025 вбачається, що ОСОБА_2 за період з січня 2025 по серпень 2025 включно виплачено 21 744,13 грн пенсії, з яких в січні місяці виплачено 791,13 грн, в лютому 2025 – 2 725 грн, та в подальшому щомісячно по 3 038 грн.
Відповідно до постанов державного виконавця старшого державного виконавця Надвірнянського ВДВС О.Бабчук від 22.09.2025, винесених у виконавчому провадженні №49060580 щодо виконання виконавчого листа №348/556/13-ц від 15.04.2013, виданого Надвірнянським районним судом про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_5 аліменти на утримання неповнолітніх дітей ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_3 та ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_4  в розмірі 1/3 частини всіх видів заробітку, але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, ОСОБА_2 встановлено обмеження у праві полювання, у праві виїзду за межі України та у праві керування транспортними засобами до погашення заборгованості зі сплати аліментів згідно вищевказаного виконавчого листа. 
За правилами ч. 1 ст. 199 Сімейного кодексу України (далі - СК України), якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення 23 років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу.
Правовідносини щодо утримання батьками повнолітніх дочки, сина регулюються главою 16 СК України, яка, зокрема, передбачає обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, у спосіб сплати аліментів (статті 199, 200, 201 СК України). При визначенні розміру аліментів мають бути враховані вартість навчання, вартість підручників, проїзду до навчального закладу, проживання за місцем його знаходження.
Вимогами ч. 3 ст. 199 СК України встановлено право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів того з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самих дочки, сина, які продовжують навчання.
Відповідно до пункту 20 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: 1) досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; 2) продовження ними навчання; 3) потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; 4) наявність у батьків можливості надавати таку допомогу.
Сімейний кодекс України виходить із принципу рівності прав та обов`язків батьків: брати участь у матеріальних витратах зобов`язані обоє з батьків, незалежно від того, з ким із них проживає дитина.
Згідно ст. 201 СК України до відносин між батьками і дочкою, сином щодо надання їм утримання застосовуються норми статей 187, 189 - 192 і 194 - 197 цього Кодексу.
За змістом ст. 191, 200 СК України аліменти присуджуються рішенням суду від дня пред`явлення позову. Суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів. Частина заробітку (доходу) матері, батька, яка стягуватиметься як аліменти на повнолітніх дочку, сина, визначається судом з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу.
При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим із батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином.
Отже, обов`язковою умовою стягнення аліментів на утримання повнолітньої дитини є: досягнення сином, дочкою відповідного віку (18-23 роки), навчання (право на утримання припиняється у разі припинення навчання); реальна потреба у матеріальній допомозі (яка підлягає доказуванню); наявність у батьків фінансових можливостей надати таку допомогу (наявність таких обставин або їх відсутність також підлягає доказуванню). Обов`язок утримувати дитину є рівною мірою обов`язком як матері, так і батька.
Відповідно до ч. 1 ст. 53 Конституції України кожен має право на освіту.
Повна загальна середня освіта є обов`язковою. Держава забезпечує доступність і безоплатність дошкільної, повної загальної середньої, професійно-технічної, вищої освіти в державних і комунальних навчальних закладах; розвиток дошкільної, повної загальної середньої, позашкільної, професійно-технічної, вищої і післядипломної освіти, різних форм навчання; надання державних стипендій та пільг учням і студентам. Громадяни мають право безоплатно здобути вищу освіту в державних і комунальних навчальних закладах на конкурсній основі.
Право особи на освіту може реалізовуватися шляхом її здобуття на різних рівнях освіти, у різних формах і різних видів, у тому числі шляхом здобуття дошкільної, повної загальної середньої, позашкільної, професійної (професійно-технічної), фахової передвищої, вищої освіти та освіти дорослих (ч. 3 ст. 3 Закону України «Про освіту»).
Тож стягнення із батьків аліментів на повнолітніх дочки, сина, які продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, є одним із механізмів забезпечення реалізації особою права на освіту, який узгоджується із соціальною спрямованістю держави та моральними засадами суспільства.
Відповідно до правового висновку Верховного Суду, наведеного у постанові від 13 квітня 2021 року у справі № 308/4214/18, стягнення аліментів на утримання дитини, яка продовжує навчання, є одним із способів захисту інтересів дитини, забезпечення одержання нею коштів, необхідних для її життєдіяльності, оскільки на період навчання вона не має самостійного заробітку та потребує матеріальної допомоги з боку батьків, які зобов`язані утримувати своїх повнолітніх дітей, що продовжують навчатися, до досягнення ними двадцяти трьох років.
У цій же постанові Верховний Суд зазначив, що СК України передбачено принцип рівності прав та обов`язків батьків: брати участь у матеріальних витратах зобов`язані обоє з батьків, незалежно від того, з ким із них проживає дитина. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим із батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином. При визначенні розміру аліментів мають бути враховані вартість навчання, вартість підручників, проїзду до навчального закладу, проживання за місцем його знаходження.
Згідно ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення.
Суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках (ч. 1 ст. 13 ЦПК України).
Відповідно до ч. 3 ст. 12 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. 
Згідно ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом.
Відповідно до ч. 1 ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.
Позивач, в обґрунтування заявленого до стягнення розміру аліментів в розмірі 4 000 грн посилається на те, що відповідач молода, фізично здорова людина, на утриманні інших дітей, крім його рідного брата, не має, а тому має можливість заробляти кошти та сплачувати аліменти на його утримання в розмірі 4 000 грн на період навчання до 30.06.2028, тобто до закінчення ним навчального закладу.
Судом встановлено, що позивач ОСОБА_4 навчається на денній формі навчання у закладі вищої освіти, не працює, у зв`язку з чим потребує матеріальної допомоги, а відповідач має на утриманні неповнолітню дитину та сплачує аліменти у розмірі 1/6 частини його доходів, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини віком від 6 до 18 років. Крім того, відповідач є особою з інвалідністю 3 групи, хворіє та потребує лікування, а також отримує пенсію, яка з березня 2025 року становила 3 038 грн.
При цьому, відповідачу як особі з інвалідністю 3 групивстановлено помірний ступінь обмеження трудової діяльності, що вказує на можливість останнього працевлаштуватися або виконувати будь-яку роботу, маючи на меті отримання доходу.
Посилаючись на те, що відповідач не може працевлаштуватися, сторона відповідача не вказує на будь-які дані, що свідчать про вчинення ним заходів щодо працевлаштування, зокрема реєстрацію в органах зайнятості населення, а твердження відповідача про те, що він не може працювати спростовуються висновками експертної команди з оцінювання повсякденного функціонування особи.
Отже, відповідачем не доведено належними та допустимими доказами наявності у нього такого стану здоров`я, який перешкоджає працевлаштуванню та наявності протипоказань до виконання певних видів робіт, а також наявності матеріальних витрат, пов`язаних із лікуванням.
При цьому, факт, що відповідач не має постійного доходу, окрім пенсії по інвалідності, не впливає на його обов`язок, як батька, надавати матеріальне забезпечення повнолітньому сину на період продовження ним навчання до 23 років.
Крім того, відповідач не погоджується з розміром заборгованості за аліментами на утримання брата позивача, в зв`язку з тим, що ним такі сплачувалися.
Також відповідно вимог ч. 4 ст. 273 ЦПК України якщо після набрання рішенням суду законної сили, яким з відповідача присуджені періодичні платежі, зміняться обставини, що впливають на визначені розміри платежів, їх тривалість чи припинення, кожна сторона має право шляхом пред`явлення нового позову вимагати зміни розміру, строків платежів або звільнення від них.
Суд, оцінивши наявні в матеріалах справи докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні, належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, врахувавши стан здоров`я та матеріальне становище сторін, наявність у платника аліментів на утриманні дитини, можливість надання утримання матір`ю позивача, що відповідач не працює, отримує пенсію по інвалідності 3 групи загального захворювання, а також, що батьки мають рівні права та обов`язки щодо утримання дітей і цей обов`язок не може бути покладено лише на одного з них, дійшов висновку, що з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_4 слід стягнути аліменти на його утримання як повнолітнього сина, який продовжує навчатися, в розмірі 800 грн щомісячно, починаючи з 12 вересня 2025 року та до закінчення ним навчання, але не більше як до досягнення ОСОБА_4 23 річного віку.
Визначений судом розмір аліментів на повнолітню дитину не є надмірним, а є об`єктивним та справедливим з врахуванням встановлених судом обставин,відповідає вимогам закону та може забезпечувати частину потреб повнолітньої дитини, яка продовжує навчання, а також не призведе до критичного погіршення забезпеченості відповідача.
Заявлений позивачем розмір аліментів в сумі 4 000 грн не обґрунтований та не підтверджений достатніми доказами, а тому розмір аліментів має бути справедливим, відповідати інтересам та потребам дитини, з врахуванням рівного обов`язку обох батьків приймати участь в утриманні дитини.
В задоволенні решти вимог позову слід відмовити.
Відповідно до ч. 2 ст. 199 СК України право на утримання припиняється у разі припинення навчання.
Згідно ст. 430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішення у межах сплати платежу за один місяць.
Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Згідно ч. 6 ст. 141 ЦПК України якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Якщо обидві сторони звільнені від оплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України
Позивач відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» звільнений від сплати судового збору за подання до суду позову про стягнення аліментів.
Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 4 ЗУ «Про судовий збір» за подання до суду позовної заяви майнового характеру, яка подана фізичною особою сплачується судовий збір у розмірі 1 відсотку ціни позову, але не менше 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб та не більше 5 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.
Законом України «Про державний бюджет на 2025 рік» встановлений прожитковий мінімум для працездатних осіб з 01 січня 2025 року у розмірі 3 028 грн.
Таким чином з відповідача підлягає стягненню судовий збір в сумі 1 211,20 грн на користь державного бюджету України.
Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Згідно п. 1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.
Відповідно до ч. 2-5 ст. 137 ЦПК України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат:
1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;
2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.
Відповідно до ч. 3 ст. 141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися.
Згідно ч. 8 ст. 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).
Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.
Разом із тим, чинне цивільно-процесуальне законодавство визначило критерії, які слід застосовувати при визначенні розміру витрат на правничу допомогу.
Суд зобов`язаний оцінити рівень адвокатських витрат, що мають бути присуджені з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично та чи була їх сума обґрунтованою.
Згідно ч. 6 ст. 137 ЦПК України обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.
Суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенства права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи зокрема на складність справи і витраченого адвокатом часу.
При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін.
Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ), присуджуючи судові витрат на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Зокрема, у рішеннях від 12 жовтня 2006 року у справі «Двойних проти України» (пункт 80), від 10 грудня 2009 року у справі «Гімайдуліна і інших проти України» (пункти 34-36), від 23 січня 2014 року у справі «East/WestAllianceLimited» проти України», від 26 лютого 2015 року у справі «Баришевський проти України» (пункт 95) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим.
У рішенні ЄСПЛ від 28 листопада 2002 року у справі «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.
Аналогічна позиція викладена в Постанові Великої Палати Верховного Суду України від 19.02.2020 справа № 755/9215/15-ц та у постанові Верховного Суду від 02 липня 2020 року в справі № 362/3912/18 (провадження № 61-15005св19).
Велика Палата Верховного Суду вже вказувала на те, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін (додаткова постанова Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15-ц, провадження № 14-382цс19 та постанова Великої Палати Верховного Суду від 12 травня 2020 року у справі № 904/4507/18, провадження № 12-171гс19).
З урахуванням конкретних обставин справи, зокрема ціни позову, суд може обмежити цей розмір з огляду на розумну необхідність судових витрат для даної справи. При визначенні розумно необхідного розміру сум, які підлягають сплаті за послуги адвоката, можуть братися до уваги, зокрема: встановлені нормативно-правовими актами норми видатків на службові відрядження (якщо їх установлено); вартість економних транспортних послуг; час, який міг би витратити на підготовку матеріалів кваліфікований фахівець; вартість оплати відповідних послуг адвокатів, яка склалася в країні або в регіоні; наявні відомості органів статистики або інших органів про ціни на ринку юридичних послуг; тривалість розгляду і складність справи тощо.
На підтвердження понесення позивачем витрат на правничу допомогу подано копії: договору № 75 про надання правничої допомоги, укладеного 05.09.2025 між позивачем та адвокатом Голіней Л.Д., ордер на надання правничої допомоги №1113003 від 12.09.2025, квитанцію про сплату грошових коштів № 0463 від 05.09.2025 на користь адвоката в сумі 4 000 грн.
Вирішуючи питання розподілу судових витрат на професійну правничу допомогу у справі, суд враховує заперечення відповідача і чи пов`язані ці витрати з розглядом справи, обґрунтованість розміру цих витрат, складність справи та виконані роботи, принципи співмірності та розумності таких витрат.
Враховуючи категорію справи та те, що предмет спору в цій справі не є складним, характер позовних вимог є розповсюдженою категорією цивільних справ, не потребує вивчення великого обсягу фактичних даних і процесуальні документи, які містяться у ній не є складними та не займали значних витрат часу на їх виготовлення, кількість судових засідань, у яких представник позивача брав участь, заявлений позивачем розмір витрат на правничу допомогу в загальній сумі 4 000,00 грн є завищеним та необґрунтованим, що суперечить принципу розподілу судових витрат.
З огляду на складність справи та виконані роботи, принципи співмірності та розумності судових витрат, реальності адвокатських витрат, суд вважає, що обґрунтованими і пропорційними до предмета спору є витрати на правничу допомогу в розмірі 3 000 грн, які частково в сумі 600 грн пропорційно до задоволених позовних вимог слід стягнути з відповідача на користь позивача.
Керуючись ст. 4, 19, 141, 247, 258, 263, 264, 265, 268, 273, 430 ЦПК України,
у х в а л и в:
Позов ОСОБА_4 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання повнолітнього сина, який продовжує навчання, задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , аліменти на його утримання в розмірі 800 грн щомісячно, починаючи з 12 вересня 2025 року та до закінчення ним навчання, але не більше як до досягнення ОСОБА_4 23 річного віку.
В задоволенні решти вимог позову відмовити.
Право на аліменти, присуджені за цим рішенням, припиняється у разі припинення навчання.
Відповідно до ст. 430 ЦПК України допустити негайне виконання рішення у межах сплати платежу за один місяць.
Стягнути із ОСОБА_2 на користь держави 1 211,20 (одна тисяча двісті одинадцять грн 20 коп.) грн судового збору (отримувач коштів: ГУК у м.Києві/м.Київ/22030106, Код отримувача (ЄДРПОУ) 37993783, Банк отримувача (ГУДКСУ) Казначейство України (ЕАП), Номер рахунку UA908999980313111256000026001, Код класифікації доходів бюджету 22030106, Найменування коду класифікації доходів бюджету Судовий збір (стягувачем є Державна судова адміністрація України).
Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_4 витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 600 грн.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення безпосередньо до Івано-Франківського апеляційного суду.
Якщо в судовому засіданні було проголошено скорочене (вступну та резолютивну частини) судове рішення або якщо розгляд справи (вирішення питання) здійснювався без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.
Позивач: ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_3 , місце проживання: АДРЕСА_3 .
Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , РНОКПП НОМЕР_4 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_4 .

Суддя          Гундяк Т.Д.

Повний текст рішення складено 10.02.2026.