ЦЕНТРАЛЬНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ 
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14.01.2026 року м. Дніпро Справа № 904/1630/25

Центральний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:
головуючий суддя: Чус О.В. (доповідач), 
судді: Дармін М.О., Кощеєв І.М.
секретар судового засідання Солодова І.М.
за участю:
від позивача: Губорєва Я.А. (поза межами суду) – адвокат;
від відповідача: не з`явився; 
розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства “Північний гірничо-збагачувальний комбінат” на рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 10.06.2025 (повне рішення складено 16.06.2025, суддя Дичко В.О.) у справі № 904/1630/25
за позовом Акціонерного товариства “Українська залізниця” в особі Регіональної філії “Придніпровська залізниця” Акціонерного товариства “Українська залізниця”, м. Дніпро
до Приватного акціонерного товариства “Північний гірничо-збагачувальний комбінат”, Дніпропетровська область, м. Кривий Ріг
про стягнення 459 002,04 грн.,

ВСТАНОВИВ:

Акціонерне товариство «Українська залізниця» в особі Регіональної філії «Придніпровська залізниця» Акціонерного товариства «Українська залізниця» звернулось до Господарського суду Дніпропетровської області з позовною заявою до Приватного акціонерного товариства «Північний гірничо-збагачувальний комбінат» про стягнення 459 002,04 грн, у тому числі плати за користування вагонами в сумі 439 305,24 грн та збору за зберігання вантажів у сумі 19696,80 гривень. Судові витрати просить покласти на відповідача.
Рішенням Господарського суду Дніпропетровської області від 10.06.2025, в даній справі, позовну заяву Акціонерного товариства «Українська залізниця» в особі Регіональної філії «Придніпровська залізниця» Акціонерного товариства «Українська залізниця» до Приватного акціонерного товариства «Північний гірничо-збагачувальний комбінат» про стягнення 459 002,04грн - задоволено.
Стягнуто з Приватного акціонерного товариства «Північний гірничо-збагачувальний комбінат» (50079, Дніпропетровська область, м. Кривий Ріг, код ЄДРПОУ 00191023) на користь Акціонерного товариства «Українська залізниця» (03150, м. Київ, вул. Єжи Ґедройця, буд. 5, код ЄДРПОУ 40075815) в особі Регіональної філії «Придніпровська залізниця» Акціонерного товариства «Українська залізниця» (49602, Дніпропетровська область, м. Дніпро, просп. Дмитра Яворницького, буд. 108, код ЄДРПОУ 40081237) 459002,04 грн (чотириста п`ятдесят дев`ять тисяч дві гривні 04 копійки), в тому числі плату за користування вагонами в сумі 439 305,24 грн (чотириста тридцять дев`ять тисяч триста п`ять гривень 24 копійки), збір за зберігання вантажів у сумі 19 696,80 грн (дев`ятнадцять тисяч шістсот дев`яносто шість гривень 80 копійок), судовий збір у сумі 6 885,03 грн (шість тисяч вісімсот вісімдесят п`ять гривень 03 копійки).
Не погодившись з рішенням суду, через систему «Електронний суд», представник Приватного акціонерного товариства «Північний гірничо-збагачувальний комбінат» звернувся до Центрального апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення суду від 10.06.2025 та ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні позовних вимог.
Апеляційна скарга обґрунтована тим, що Позивачем було здійснено нарахування плати за користування вагонами без урахування вимог Листа № ЦМ-13/693 від 05.04.2022, а саме не було виключено з часу користування вагонами час дії комендантської години за місцезнаходженням станції призначення.
Як зазначено скаржником, відповідно до телеграмного розпорядження № ЦМ-13/693 від 05.04.2022 всіх причетних працівників залізниці зобов`язано організувати його виконання, в тому числі перерахунок часу затримки навантажених і порожніх вагонів та контейнерів з початку дії воєнного стану в Україні (24.02.2022). Скласти акти загальної форми ГУ-23 відповідно рішення Правління та забезпечити об`єктивний розгляд претензій та перерахунок нарахованих, коштів. Та в той же час відсутність актів загальної форми, які б засвідчували факт існування таких обставин (комендантської години), не спростовує факт існування самої комендантської години. Адже, факт існування комендантської години є загальновідомим та не потребує додаткового доведення. До того ж складання актів загальної форми для засвідчення факту існування комендантської години відповідно до вказаного телеграмного розпорядження є обов`язком Позивача, а не Відповідача.
Скаржник наголошує, що плата за користування вагонами та збір за зберігання вантажу були нараховані неправомірно. Зазначене підтверджується запереченнями представників Відповідача у відомостях ф. ГУ-46, зазначена обставина в свою чергу також вказує на неправомірність дій зі сторони Позивача в частині стягнення з Відповідача плати за користування вагонами та збору за зберігання вантажу.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 03.07.2025 у даній справі визначена колегія суддів у складі: головуючий, доповідач суддя Чус О.В., судді: Кощеєв І.М., Дармін М.О.
Ухвалою Центрального апеляційного господарського суду від 04.07.2025 відкладено вирішення питань, пов`язаних з рухом апеляційної скарги, до надходження до Центрального апеляційного господарського суду матеріалів справи № 904/1630/25. Доручено Господарському суду Дніпропетровської області надіслати до Центрального апеляційного господарського суду матеріали справи № 904/1630/25.
09.07.2025 матеріали даної справи надійшли до ЦАГС.
Ухвалою Центрального апеляційного господарського суду від 10.07.2025 апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства «Північний гірничо-збагачувальний комбінат» на рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 10.06.2025 у справі №904/1630/25 - залишено без руху. Рекомендовано скаржнику усунути недоліки апеляційної скарги, а саме: подати до апеляційного суду належні докази сплати судового збору (доплати), на належні реквізити, надавши строк 10 днів з дня отримання копії цієї ухвали для усунення недоліків.
21.07.2025 від представника скаржника до ЦАГС надійшла заява про усунення недоліків, якою долучено до матеріалів апеляційної скарги докази сплати (доплати) судового збору у розмірі 2753.99 грн, відповідно до платіжної інструкції від 18.07.2025. 
Ухвалою Центрального апеляційного господарського суду від 23.07.2025 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Приватного акціонерного товариства «Північний гірничо-збагачувальний комбінат» на рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 10.06.2025 у справі № 904/1630/25. Розгляд апеляційної скарги призначено у судовому засіданні на 14.01.2026 о 10 год. 20 хв.
14.01.2026 у судовому засіданні колегією суддів оголошено вступну та резолютивну частини постанови по справі. 

Акціонерним товариством “Українська залізниця” в особі Регіональної філії “Придніпровська залізниця” Акціонерного товариства “Українська залізниця”, подано відзив на апеляційну скаргу, в якому останнє вказує, що невизнання суми вимог відповідачем з посиланням на лист ЦМ-13/693 від 05.04.2022 року щодо виключення часу дії комендантської години з часу нарахування плати за користування вагонами є безпідставним, так як відсутні підстави для звільнення замовника послуг, пов`язаних з організацією перевезення вантажів від обов`язків вносити плату за користування вантажними вагонами під час воєнного стану в Україні.
Як зазначено Позивачем, перебуваючи на території станції під час комендантської години та виконуючи свої трудові обов`язки, її працівники, кожен з яких має службове посвідчення, не порушують жодну із заборон, впроваджених у зв`язку із введенням особливого правового режиму, оскільки станція Терни, Рядова не є громадським місцем або місцем, доступним для сторонніх осіб, а під`їзна колія підприємства, що примикає до станції, не є місцем загального користування. Будь-які документи, які б забороняли роботу залізничної станції Терни, Рядова Придніпровської залізниці під час дії комендантської години, відсутні. Таким чином, підстав для складання актів загальної форми, які б засвідчували обставини, що звільняють вантажовласника від відповідальності, згідно телеграмного розпорядження №ЦМ-13/693 від 05.04.2022, що є внутрішнім локальним документом залізниці, не було.
За твердженням Позивача, планування перевезень вантажів у власних вагонах здійснюється відправником за окремим замовленням та за погодженням з власником вагонів. Залізниця затверджує плани перевезень у власних вагонах, які попередньо погоджені відправником із власником вагонів. Таким чином, забезпечення вантажовідправників власними вагонами здійснює власник вагонів на підставі укладених ним з вантажовідправником договорів без участі залізниці. Тобто, залізницею виконується лише роль перевізника по доставці вантажу, зазначеного в накладній.
Як наголошує Позивач, ПрАТ «Північний ГЗК» несвоєчасно вивільняв колії станції Терни від вантажу, який прибув на його адресу - спричинив ситуацію з якої залізниця не мала можливості виконати свої зобов`язання за договором на перевезення по накладним і довести власні вагони на станцію призначення його одержувачу - ПрАТ «Північний ГЗК». При цьому, через затримку вагонів, на станції призначення і на підході до неї, з вини комбінату була знижена пропускна спроможність для перевезення і інших поїздів. Акти на затримані вагони відповідачем були підписані без заперечень. Відомості плати за користування вагонами та накопичувальні картки підписані відповідачем із зауваженнями. Дані зауваження є безпідставними, та не відповідають дійсності.
Також Позивачем зазначено, що відмова комбінату сплатити нараховану в відомостях ф.ГУ-46 №№ 16019063, 16019061 плату за користування вагонами №№ 65568065, 56521271 через те, що вони не подавалися на під`їзну колію також безпідставна, оскільки, як зазначалося вище залізницею виконується лише роль перевізника по доставці вантажу, зазначеного в накладних №№41261264, 41538679. Вантаж (порожні власні вагони) по зазначених накладних було доставлено на станцію призначення Терни. Повідомлення одержувача про прибуття вантажу підтверджується відмітками у графі 49 накладних.
Крім того, як зазначено Позивачем, по прибуттю вагонів по вищезазначених накладних на станції призначення під час технічного огляду вагонів працівниками вагонного господарства спірні вагони було визнано неприданими під навантаження в технічному стані, про що складені повідомлення ф.ВУ-23м від 02.01.2025 №2976, від 03.01.2025 №3048. Оскільки, дані вагони було затримано на шляху прямування з вини комбінату, зменшився строк до досяжності ними терміну планового ремонту. Тому, повідомлення форми ВУ-23М оформлено працівником вагонного господарства при здійсненні огляду даних вагонів по прибуттю у технічному відношенні і спірні вагони не подавалися під навантаження.
На думку Позивача, заперечення відповідача з приводу начебто не зазначення в позовній заяві жодних підстав нарахування плати за користування вагонами є безпідставними. Відповідачем не спростовано підстави обставин нарахування позовних вимог. Зазначення відповідачем в апеляційній скарзі про безпідставне нарахування плати за користування вагонами, збору за зберігання вантажів спростовується з огляду на вище наведене. Судом першої інстанції повно та всебічно надана оцінка доказам у справі. Відповідач не довів належними та допустимими доказами відсутність своєї вини у спричиненні затримки вагонів.
З огляду на викладене, Позивач просить суд апеляційну скаргу відповідача залишити без задоволення, рішення господарського суду Дніпропетровської області від 10.06.2025 року у справі №904/1630/25 залишити без змін.

Відповідно до ст. 269 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції у межах доводів та вимог апеляційної скарги (ч. 1). Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї (ч. 2). Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього (ч. 3). Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права (ч. 4).
Розглянувши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, дослідивши докази, проаналізувавши на підставі встановлених фактичних обставин справи правильність застосування судом першої інстанції норм законодавства, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.
Як вбачається з матеріалів справи, 14 грудня 2017 року між Публічним акціонерним товариством «Українська залізниця» (далі – залізниця) в особі Регіональної філії «Придніпровська залізниця» Публічного акціонерного товариства «Українська залізниця» та Приватним акціонерним товариством «Північний гірничо-збагачувальний комбінат» (далі – власник колії) укладено договір № ПР/М-17-2/14-744/НЮдч про експлуатацію залізничної під`їзної колії Приватного акціонерного товариства «Північний гірничо-збагачувальний комбінат», яка примикає до станцій Терни і Рядова Регіональної філії «Придніпровська залізниця» ПАТ «Укрзалізниця» (т. 2, а.с. 201-205, далі – Договір).
Відповідно до пункту 1 Договору згідно зі Статутом залізниць України, Правилами перевезень вантажів залізничним транспортом України і на умовах цього Договору експлуатується під`їзна колія, яка належить власнику колії, яка примикає до станції Терни – стрілками №№ 2, 4, 6 у парній горловині станції та до Рядова – стрілкою № 8 до колії № VІ станції Рядова.
Під`їзна колія обслуговується локомотивом власника колії.
Відповідно до пункту 4 Договору рух поїздів на під`їзній колії здійснюється з додержанням Правил технічної експлуатації залізниць України, Інструкції про порядок обслуговування і організації руху на під`їзній колії та Інструкції по сигналізації на залізницях України.
Згідно з пунктом 5 Договору здавання вагонів для під`їзної колії зі станцій Терни, Рядова здійснюється:
- порожні хопери – через інтервал часу 2 години;
- порожні напіввагони для навантаження концентрату залізорудного, обкотишів – через інтервал часу 2,5 години;
- вагони з небезпечними вантажами класу « 1ВМ» - не пізніше, ніж через 2 години з моменту їх прибуття на станцію примикання;
- інші вагони – за повідомленнями, які передає прийомоздавальник вантажу та багажу станції нарочним прийомоздавальнику власника колії не пізніше, ніж за 2 години до фактичного здавання вагонів, із реєстрацією у Книзі повідомлень форми ГУ-2.
Відповідно до абзацу 1 пункту 6 Договору вагони, що прибули на станцію Терни Регіональної філії «Придніпровська залізниця» для ПрАТ «ПІВНГЗК», подаються локомотивом залізниці на одну з колій №№ 1, 2, 3, 4, 5, 6, 7, 8, 13 станції Терни, за вказівкою чергового по залізничній станції, де здійснюються передавальні операції з вагонами у технічному та комерційному відношенні. Подальший рух вагонів здійснюється локомотивом власника колії.
Згідно з пунктом 7 Договору вагони на під`їзну колію ПрАТ «ПІВНГЗК» передаються у кількості не більше 240 вісей.
Відповідно до пункту 14 Договору власник колії сплачує залізниці:
- за користування вагонами – згідно з Правилами користування вагонами і контейнерами за ставками, наведеними у розділі V Збірника тарифів на перевезення вантажів залізничним транспортом у межах України та пов`язані з ним послуги (Тарифного керівництва № 1);
- за зберігання вантажів у вагонах – у разі затримки їх з причин, залежних від власника колії, після закінчення терміну безоплатного зберігання, сплачується незалежно від місця затримки (на станції призначення та на підходах до неї) – згідно з Правилами зберігання вантажів;
- інші збори і плати за додаткові роботи та послуги, які виконує залізниця для власника колії – згідно з діючими нормативними документами.
Збори і плати вносяться на підставі ст. 62 Статуту залізниць України у національній валюті України, на умовах попередньої оплати на поточний рахунок зі спеціальним режимом використання філії «ЄРЦ».
На підставі пункту 18 Договору одностороння відмова від виконання договору і одностороння зміна його умов не допускаються. Розірвання договору або зміна умов можуть мати місце за згодою сторін, які уклали договір, а в разі недосягнення згоди – за рішенням господарського суду.
У разі видання нормативних актів, які змінюють Правила обслуговування під`їзних колій, розміри плат, зборів та порядок їх сплати і т. інше, сторони зобов`язані привести договір у відповідність до таких нормативних актів шляхом внесення необхідних доповнень і змін до тексту договору.
З усіх питань, що не передбачені цим Договором, сторони керуються Статутом залізниць України, Правилами перевезень вантажів залізничним транспортом України та чинним законодавством.
Згідно з пунктом 19 Договору цей Договір вважається укладеним з моменту підписання його сторонами та скріплення печатками сторін і діє з 23 грудня 2017 року до 23 грудня 2022 року включно.
Додатковою угодою № 1 від 08.04.2019 (т. 2, а.с. 207) у назві, преамбулі та далі по тексту Договору замінено слова «Публічне акціонерне товариство «Українська залізниця» на «Акціонерне товариство «Українська залізниця».
Додатковою угодою № 6 від 15.12.2022 (т. 2, а.с. 210) пункт 19 Договору викладено в новій редакції, відповідно до якої цей Договір вважається укладеним з моменту підписання його сторонами та скріплення печатками сторін і діє з 23 грудня 2017 року до 22 червня 2023 року включно.
Додатковою угодою № 7 від 15.06.2023 (т. 2, а.с. 211) пункт 19 Договору викладено в новій редакції, згідно з якою цей Договір вважається укладеним з моменту підписання його сторонами та скріплення печатками сторін і діє з 23 грудня 2017 року до 30 червня 2024 року включно.
Додатковою угодою № 8 від 22.05.2024 (т. 2, а.с. 212) пункт 19 Договору викладено в новій редакції, відповідно до якої цей Договір вважається укладеним з моменту підписання його сторонами та скріплення печатками сторін і діє з 23 грудня 2017 року до 30 червня 2025 року включно.
Повідомленням № 45-00191023/2020-0001 від 01.07.2020 (т. 2, а.с. 238) Акціонерне товариство «Укрзалізниця» (далі – перевізник) засвідчило прийняття від Приватного акціонерного товариства «Північний гірничо-збагачувальний комбінат» (далі – замовник) заяви про прийняття в цілому пропозиції (акцепт) укладення договору від 25.02.2020 про надання послуг з організації перевезення вантажів залізничним транспортом (т. 2, а.с. 213-237, далі – Договір про надання послуг).
Згідно з пунктом 1.1 Договору про надання послуг предметом договору є організація та здійснення перевезення вантажів, надання вантажного вагона для перевезення, інших послуг, пов`язаних з організацією перевезення вантажів у внутрішньому та міжнародному сполученнях (експорт, імпорт) у власних вагонах перевізника, вагонах залізниць інших держав та/або вагонах замовника, пов`язаних з цим супутніх послуг і проведення розрахунків за ці послуги.
Відповідно до пункту 7.3 Договору про надання послуг строк позовної давності за вимогами перевізника до замовників, що випливають з перевезення, становить три роки.
Як вбачається з матеріалів справи (т. 1, а.с. 24-250; т. 2, а.с. 1-45), наприкінці грудня 2024 року – на початку січня 2025 року за накладними №№ 000008, 00001, 00002, 000059, 000074, 00130, 00238, 00239, 00240, 00241, 068726, 068825, 068841, 26861, 26862, 26987, 26988, 26989, 27002, 27003, 27193, 27252, 27253, 27303, 27304, 27343, 27345, 27374, 68584, 609081, 609333, 609685, 610055, 38622858, 38622890, 38623146, 38639126, 38639142, 38639167, 38639175, 38639183, 38639191, 38639217, 38639266, 38648168, 38648184, 38676185, 38677605, 38677613, 38677621, 38677639, 38677647, 38677654, 38677662, 38682266, 38682274, 38682282, 38682381, 38682399, 38682407, 38682415, 38682423, 38684957, 41080243, 41080268, 41080318, 41080326, 41080342, 41080367, 41080409, 41080425, 41080458, 41260605, 41261116, 41261124, 41261132, 41261140, 41261157, 41261165, 41261173, 41261181, 41261199, 41261207, 41261215, 41261223, 41261231, 41261249, 41261256, 41261264, 41261272, 41321209, 41343203, 41343260, 41343666, 41353707, 41353723, 41353731, 41353749, 41353756, 41353962, 41358664, 41358672, 41358680, 41358714, 41358722, 41358748, 41358755, 41358763, 41358771, 41367442, 41386558, 41534363, 41534413, 41534439, 41534660, 41534678, 41534686, 41534694, 41534702, 41534710, 41534728, 41534751, 41534769, 41534777, 41534785, 41538489, 41538497, 41538505, 41538513, 41538521, 41538539, 41538547, 41538554, 41538562, 41538588, 41538596, 41538604, 41538612, 41538620, 41538646, 41538653, 41538661, 41538679, 41538687, 41538695, 41538703, 41538711, 41538729, 41538737, 41558730, 41570219, 41570284, 41570318, 41570318, 41570326, 41570383, 41570425, 41570433, 41572735, 41572785, 41572801, 41572843, 41572868, 41572884, 41572892, 41572900, 41572926, 41572975, 41573007, 41573015, 41573049, 41654385, 41654401, 41654427, 41654435, 41654450, 41654476, 41654484, 41654492, 41654500, 41654567, 41654658, 41655846, 41655952, 43767805, 43771682, 46009239, 46166237, 46172987, 46172995, 46173001, 46173233, 46174140, 46174272, 46184974, 46185039, 46189874, 46189882, 46189890, 46189965, 46190013, 46190021, 46190039, 46190211, 46190286, 46190344, 46190849, 46195434, 46197968, 46197984, 46201570, 46201737, 46201752, 46201794, 46201802, 46201943, 46201968, 46201976, 46202123, 46202131, 46202164, 46204277, 46204343, 46204376, 46204418, 46206579, 46206595, 46206861, 46207353, 46207361, 46207387, 46207395, 46207411, 46207569, 46208021, 46208880, 46208955, 46208963, 46210571, 46216230, 46216255, 46216271, 46216297, 46216313, 46220034, 46220042, 46220166, 46223640, 46223657, 46223665, 46223673, 46223681, 46223699, 46223707, 46223715, 46227898, 46227898 залізницею прийняті до перевезення порожні вагони на адресу Приватного акціонерного товариства «Північний гірничо-збагачувальний комбінат». Згідно із зазначеними накладними станція та залізниця призначення – Терни Придніпровської залізниці.
На шляху прямування відповідно до п. 9 Правил користування вагонами і контейнерами (ст.119-126 Статуту залізниць України), затверджених наказом Міністерства транспорту України від 25.02.1999 № 113 (з наступними змінами та доповненнями), зареєстрованим у Міністерстві юстиції України 15.03.1999 за № 165/3458 (далі – Правила користування вагонами), вищевказані вагони затримані на станції П`ятихатки Придніпровської залізниці за наказами №№ 301, 302 від 04.01.2025, № 306 від 05.01.2025, № 2 від 07.01.2025, № 10 від 08.01.2025 (т. 2, а.с. 150-154) через зайнятість колій на станції призначення Терни з вини вантажоодержувача (Приватне акціонерне товариство «Північний гірничо-збагачувальний комбінат»).
За зазначеними фактами затримки вагонів у порядку, передбаченому п. 10 Правил користування вагонами, складені акти про затримку вагонів форми ГУ-23а №№ 5, 6 від 04.01.2025, № 8 від 05.01.2025, № 4 від 06.01.2025, №№ 5, 7, 10 від 07.01.2025, № 12 від 08.01.2025, № 10 від 09.01.2025, № 13 від 10.01.2025 (т. 2, а.с. 155-164), а також акти загальної форми ГУ-23 №№ 25049, 25051 від 04.01.2025, № 25054 від 05.01.2025, № 25085 від 07.01.2025, № 25095 від 08.01.2025 (т. 2, а.с. 46-50).
Згідно з п. 10 Правил користування вагонами вантажоодержувача повідомлено про факти затримок вагонів на станції П`ятихатки Придніпровської залізниці (т. 2, а.с. 165-169).
Вагони, що прибули на станцію призначення на адресу Приватного акціонерного товариства «Північний гірничо-збагачувальний комбінат», своєчасно ним не забирались на під`їзну колію, про що станцією Терни Придніпровської залізниці складені акти загальної форми ГУ-23 №№58/53, 62, 63/54 від 04.01.2025, №№ 70/67, 72/66, 73/65 від 05.01.2025, №№ 87/69, 88/74, 92/83, 93/91 від 06.01.2025, №№ 108/98, 109/99, 115/110, 117/112, 118/83, 121/13, 122/22, 124/101, 126/15, 127/29, 128/68 від 07.01.2025, №№ 141/132, 144/135, 145/143, 146/123, 147/119 від 08.01.2025, №№151/142, 152/113, 153/111, 154/100, 155/120, 161/157, 165/157, 166/158, 167/149, 176/169, 177/173 від 09.01.2025, №№ 195/187, 197/171, 198, 205/189, 206/192 від 11.01.2025, № 221/204 від 12.01.2025, № 255 від 13.01.2025, №261/253 від 14.01.2025 (т. 2, а.с. 51-95).
Вантажоодержувача повідомлено про прибуття та готовність подавання вагонів залізницею, про що зроблені відповідні записи у Книзі повідомлень про час подавання вагонів під навантаження або вивантаження на станції Терни форми ГУ-2 (т. 2, а.с. 170-200).
За весь час затримки вагонів з вини Приватного акціонерного товариства «Північний гірничо-збагачувальний комбінат» нараховані плата за користування вагонами в сумі 439 305,24 грн (з ПДВ) за відомостями форми ГУ-46 №№ 09019008, 09019009, 09019025, 09019032, 09019033, 10019028, 10019029, 10019031, 12019035, 14019039, 14019042, 15019014, 15019015, 15019043, 15019044, 16019050, 16019051, 16019061, 16019063, 17019065, 17019070, 17019077, 17019078 (т. 2, а.с. 102-118, 120-148) та збір за зберігання вантажів у сумі 19 696,80 грн (з ПДВ) за накопичувальними картками форми ФДУ-92 №14019018 від 07.01.2025, № 14019019 від 08.01.2025, № 17019021 від 09.01.2025, №10019012 від 10.01.2025, № 17019023 від 16.01.2025 (т.2, а.с. 96-101).
При цьому відомості плати за користування вагонами форми ГУ-46 та накопичувальні картки форми ФДУ-92 відповідач підписав із запереченнями (застереженнями), а саме: з нарахованими сумами не згодні; вагони затримані в дорозі через незалежні від ПрАТ«ПІВГЗК» причини; із затримками за актами форми ГУ-23а не згодні, оскільки вагони прийнято до перевезення понад добові заявки відвантаження готової продукції.
Нараховані суми плати за користування вагонами та збору за зберігання вантажу, за твердженням позивача, відповідачем сплачено не було. Що і стало причиною виникнення спору.

Спірні правовідносини стосуються перевезення вантажів залізницею, а відтак, підпадають під правове регулювання Глави 64 Цивільного кодексу України, Глави 32 Господарського кодексу України, Статуту залізниць України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 457 від 06.04.98, та інших нормативних актів, прийнятих у відповідності до них та які регулюють спірні правовідносини.
Відповідно до ст. 307 Господарського кодексу України, положення якої кореспондуються із положеннями статті 909 Цивільного кодексу України, за договором перевезення вантажу одна сторона (перевізник) зобов`язується доставити ввірений їй другою стороною (вантажовідправником) вантаж до пункту призначення в установлений законодавством чи договором строк та видати його уповноваженій на одержання вантажу особі (вантажоодержувачу), а вантажовідправник зобов`язується сплатити за перевезення вантажу встановлену плату.
Укладення договору перевезення вантажу підтверджується складанням транспортної накладної (частина 3 статті 909 Цивільного кодексу України).
Згідно з частиною 5 статті 307 Господарського кодексу України, які кореспондуються з положеннями частини 2 статті 908 та статтею 920 Цивільного кодексу України, умови перевезення вантажів окремими видами транспорту, а також відповідальність суб`єктів господарювання за цими перевезеннями визначаються транспортними кодексами, транспортними статутами та іншими нормативно-правовими актами. Сторони можуть передбачити в договорі також інші умови перевезення, що не суперечать законодавству та додаткову відповідальність за неналежне виконання договірних зобов`язань.
Стаття 2 Статуту залізниць України визначає обов`язки, права і відповідальність залізниць, а також підприємств, які користуються залізничним транспортом.
На підставі цього Статуту затверджені Міністерством транспорту Правила перевезень вантажів, які є обов`язковими для всіх юридичних осіб (стаття 5 Статуту).
Пунктом 3 Статуту залізниць передбачено, що його дія поширюється на перевезення залізничним транспортом вантажів, пасажирів, багажу, вантажобагажу і пошти, у тому числі на перевезення вантажів, навантаження і розвантаження яких відбувається на залізничних під`їзних коліях незалежно від форм власності, які не належать до залізничного транспорту загального користування.
Згідно з статтею 42 Статуту залізниця зобов`язана повідомити одержувача в день прибуття вантажу або до 12-ої години наступного дня. Порядок і способи повідомлення встановлюються начальником станції. Одержувач може визначити спосіб повідомлення. Якщо залізниця не повідомить про прибуття вантажу, одержувач звільняється від внесення плати за користування вагонами (контейнерами) і за зберігання вантажу до того часу, як буде надіслано повідомлення. За угодою між одержувачем і станцією вагони (контейнери) можуть подаватися без попереднього повідомлення.
Відповідно до статті 46 Статуту, одержувач зобов`язаний прийняти і вивезти зі станції вантаж, що надійшов на його адресу. Терміни вивезення і порядок зберігання вантажів установлюються Правилами. Вантажі, що прибули, зберігаються на станції безкоштовно протягом доби. Цей термін обчислюється з 24-ої години дати вивантаження вантажу (контейнера) засобами залізниці або з 24-ої години дати подачі вагонів під вивантаження засобами одержувача. За зберігання вантажу на станції понад зазначений термін справляється плата, встановлена тарифом.
Статтею 71 Статуту залізниць України встановлено, що взаємовідносини залізниці з підприємством, порядок і умови експлуатації залізничних під`їзних колій визначаються договором. Порядок подачі і забирання вагонів і контейнерів на залізничній під`їзній колії встановлюється договором на експлуатацію залізничної колії (договором на подачу та забирання вагонів).
Статтею 119 Статуту визначено, що за користування вагонами і контейнерами залізниці вантажовідправниками, вантажоодержувачами, власниками під`їзних колій, портами, організаціями, установами, громадянами - суб`єктами підприємницької діяльності вноситься плата. Порядок визначення плати за користування вагонами (контейнерами) та звільнення вантажовідправника від зазначеної плати у разі затримки забирання вагонів (контейнерів), що виникла з вини залізниці, встановлюється Правилами. Зазначена плата вноситься також за час затримки вагонів на станціях призначення і на підходах до них в очікуванні подання їх під вивантаження, перевантаження з причин, що залежать від вантажоодержувача, власника залізничної під`їзної колії, порту, підприємства. За час затримки на коліях залізниці вагонів, що належать підприємствам чи орендовані ними, стягується 50 відсотків зазначених розмірів плати.
Плата за користування вагонами є мірою відповідальності, яка може застосовуватись лише за наявності вини сторони у зобов`язанні.
Порядок користування вагонами визначається Правилами користування вагонами і контейнерами, затвердженими наказом Мінтранспорту України №113 від 25.02.1999, пунктами 3, 6, 8-10, 12 яких передбачено, що облік часу користування вагонами і контейнерами та нарахування плати за користування ними провадиться на станціях відправлення та призначення за відомістю плати за користування вагонами форми ГУ-46 (додаток 1), відомістю плати за користування контейнерами форми ГУ-46к (додаток 11), які складаються на підставі пам`яток про подавання/забирання вагонів форми ГУ-45 (додаток 2), пам`яток про видачу/приймання контейнерів форми ГУ-45к (додаток 8), повідомлення про закінчення вантажних операцій з вагонами (додаток 12), актів про затримку вагонів форми ГУ-23а (додаток 3), актів загальної форми ГУ-23 (додаток 6).
Відомості плати за користування вагонами складаються на вагони, що подаються під навантаження та вивантаження, і є документами обліку часу перебування вагонів у пунктах навантаження та вивантаження та на під`їзних коліях і містять розрахунки платежів за користування вагонами.
Час користування вагонами обчислюється з моменту їх передачі вантажовласникові до моменту їх фактичного прийняття від вантажовласника. Час передання вагонів залізницею вантажовласнику, а також вантажовласником залізниці зазначається у пам`ятці про подання/забирання вагонів, яка оформлюється після закінчення приймально-здавальних операцій.
Час закінчення приймально-здавальних операцій фіксується в пам`ятках про подання/забирання вагонів форми ГУ-45, на підставі яких формуються відомості плати за користування вагонами форми ГУ-46, яка є первинним документом бухгалтерського обліку.
Відповідно до п. 5 розділу V Тарифного керівництва № 1 Збірника тарифів на перевезення вантажів залізничним транспортом у межах України та пов`язані з ними послуги, затвердженого наказом Міністерства транспорту та зв`язку України від 26.03.2009 № 317 (з наступними змінами та доповненнями), зареєстрованим у Міністерстві юстиції України 15.04.2009 за № 340/16356 (далі – Тарифне керівництво № 1), за затримку на станції призначення чи на підходах до неї або на станції відправлення власних та орендованих вагонів з вини одержувача, відправника або власника (орендаря) вагонів залізниці сплачується плата в розмірі 50% ставок, зазначених у табл.1. Зокрема, ставка плати за користування вантажними вагонами понад 45 годин становить 16 грн за кожну годину за 1 вагон.
Відповідно до підпункту 2.1. пункту 2 розділу ІІІ Збірника тарифів на перевезення вантажів залізничним транспортом у межах України та пов`язані з ними послуги, затвердженого наказом Міністерства транспорту та зв`язку України від 26.03.2009 №317, збір за зберігання власного (орендованого) рухомого складу на своїх осях (з одиниці) справляється в розмірі 5,9 грн. за добу; при зберіганні вантажів у вагонах 4,0 грн. за одну тонну. У всіх випадках неповна доба зберігання вантажів округляється до повної.
Відповідно до абзацу третього пункту 2.6. Правил розрахунків за перевезення вантажів, затверджених наказом Міністерства транспорту України від 21.11.2000 №644 (зареєстровано в Міністерстві юстиції України 24.11.2000 за № 864/5085) усі належні залізниці платежі за додаткові послуги, штрафи (які не були включені в перевізні документи і у відомості плати за користування вагонами та контейнерами) включаються в накопичувальні картки, які складаються станціями в трьох примірниках із зазначенням у них відомостей про надані послуги і їх вартість. Ці відомості підтверджуються підписами працівника станції і вантажовласника. Один примірник накопичувальної картки, відомості плати за користування вагонами та контейнерами, за подавання, забирання вагонів та маневрову роботу надаються вантажовласнику.
Правилами користування вагонами чітко встановлено порядок і умови обліку вагонів, які були затриманими на підходах до станції призначення.
Відповідно до пунктів 6, 8 Правил усі завантажені вагони, а також порожні вагони, які належать підприємствам, організаціям, портам, установам і громадянам, та орендовані ними, знаходяться на станціях і на підходах до них в очікуванні подавання під вантажні або інші операції з причин, які залежать від вантажовласника, є такими, що перебувають у користуванні вантажовласника. У разі затримки вагонів на станції з причин, які залежать від вантажовласника, складається акт загальної форми, який підписується представниками станції і вантажовласника. В акті вказується час початку та закінчення затримки вагонів і їх номери.
Про затримку вагонів з вини вантажовласника на підходах до станції призначення залізниця видає наказ. Облік затриманих на підходах вагонів здійснюється станцією, на якій вони простоюють, на підставі акта про затримку вагонів, що складається станцією. Усі дані в цьому акті, передаються станцією у повідомленні про затримку вагонів на станцію призначення. Станція призначення інформує вантажовласника про затримку вагонів з його вини, передаючи йому копію повідомлення про затримку вагонів не пізніше двох годин після його отримання (телефонограмою, телеграфом, поштовим зв`язком, через посильних, факсом або іншим способом) (пункти 9, 10 Правил).
Облік часу користування вагонами та нарахування плати за користування ними провадиться на станціях відправлення та призначення за Відомістю плати за користування вагонами форми ГУ-46, яка складається на підставі Пам`яток про подавання/забирання вагонів форми ГУ-45, Повідомлення про закінчення вантажних операцій з вагонами, Актів про затримку вагонів форми ГУ-23а, Актів загальної форми ГУ-23 (пункт 3 розділу ІІ Правил користування вагонами і контейнерами, затверджених наказом Міністерства транспорту України від 25.02.1999 № 113).
Відповідно до пункту 12 розділу ІІІ Правил користування вагонами і контейнерами загальний час, за який вноситься вантажовласником плата залізниці за користування вагонами, включає час затримки вагонів з його вини та час перебування їх у безпосередньому розпорядженні вантажовласника.
Отже, за період фактичного використання суб`єктами господарювання вагонів та/або контейнерів залізниці для перевезення вантажів вноситься плата; до періоду використання вагонів (контейнерів) включається час затримки (простою) вагонів на станціях призначення і на підходах до них в очікуванні подання їх під вивантаження, перевантаження з причин, що залежать від вантажоодержувача, власника залізничної під`їзної колії, порту, підприємства. Звільнення від такої плати може мати місце лише у разі затримки забирання вагонів (контейнерів), що виникла з вини залізниці.
Відтак, при розгляді спору про стягнення залізницею плати за користування вагонами (контейнерами) до предмета доказування належить доведення позивачем належними, допустимими і достатніми доказами факту використання вагонів (контейнерів) для перевезення вантажів замовника послуг з перевезення у відповідний період, а у разі якщо мала місце затримка вагонів на станціях призначення і на підходах до них (якими можуть бути проміжні станції), в очікуванні подання їх під вивантаження, перевантаження, - надання доказів того, що така затримка була спричинена саме з вини вантажоодержувача (власника залізничної під`їзної колії, порту, підприємства).
Як вбачається з матеріалів справи, позивачем надані належні та допустимі докази на підтвердження того, що затримка вагонів на станції підходу до станції призначення відбулась через неможливість приймання їх станцією призначення з причин скупчення на ній вагонів, що прибули на адресу відповідача, у зв`язку з неприйняттям вагонів вантажовласником (відповідачем) - Приватним акціонерним товариством "Північний гірничо-збагачувальний комбінат" і несвоєчасним вивільненням колій від вантажу, що прибув на його адресу, які складені відповідно до встановлених законодавством вимог.
Накази про затримку спірних вагонів на підході до станції призначення видано через наявність на коліях станції призначення неприйнятих вагонів вантажовласником (відповідачем), що надійшли на його адресу.
За цим фактом станцією затримки П`ятихатки у порядку, передбаченому п.10 Правил користування вагонами, складені акти про затримку вагонів форми ГУ-23а №№ 5, 6 від 04.01.2025, № 8 від 05.01.2025, № 4 від 06.01.2025, №№ 5, 7, 10 від 07.01.2025, № 12 від 08.01.2025, № 10 від 09.01.2025, № 13 від 10.01.2025 та акти загальної форми ГУ-23 №№25049, 25051 від 04.01.2025, № 25054 від 05.01.2025, № 25085 від 07.01.2025, № 25095 від 08.01.2025.
З огляду на викладене, суд першої інстанції дійшов правомірного висновку, що відповідач не спростував доводів позивача, не надав доказів того, що не мав можливість прийняти спірні вагони, а також не довів наявність обставин, що могли б бути підставою для відмови у задоволенні позовних вимог.
Частинами 1, 2 статті 614 Цивільного кодексу України встановлено, що особа, яка порушила зобов`язання, несе відповідальність за наявності її вини, якщо інше не встановлено договором або законом. Особа є невинуватою, якщо вона доведе, що вжила всіх залежних від неї заходів щодо належного виконання зобов`язання. Відсутність своєї вини доводить особа, яка порушила зобов`язання. 
Проте, відповідач не надав доказів в обґрунтування відсутності своєї вини в затримці вагонів.
Завантаженість під`їзних колій на станціях призначення за обставин ненадання відповідачем доказів на підтвердження вжиття передбачених договором та нормативно-правовими актами заходів щодо забирання вагонів зі станцій призначення є свідченням вини саме відповідача в такому скупченні вагонів унаслідок допущеної бездіяльності.
У постановах об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 15.06.2018 у справі № 904/7360/17 та від 22.06.2018 у справі № 904/7535/17 викладено правову позицію про наявність вини вантажоодержувача в затримці вагонів на станціях підходу і правомірність нарахування плати за користування вагонами та збору за зберігання вагонів як вантажів.

Стосовно доводів відповідача про те, що судом не були досліджені питання, з яких причин Позивачем не були складені акти загальної форми ГУ-23 для засвідчення факту існування комендантської години, а також не було взято до уваги надані Відповідачем докази щодо запровадження та часу дії комендантської години, колегія суддів зазначає наступне.
Так, рішенням правління АТ "Укрзалізниця" від 02.04.2022 (протокол № Ц-54/42 Ком.т) затверджено Перелік виняткових умов, які є підставою для звільнення замовників послуг, пов`язаних з організацією перевезення вантажів, від обов`язку вносити плату за користування вантажними вагонами і контейнерами та зборів/плат АТ "Укрзалізниця" під час воєнного стану в Україні.
До підрозділів Укрзалізниці зміст рішення правління було доведено телеграфним розпорядженням № ЦМ-13/693 від 05.04.2022.
У вказаному переліку зазначено, що у разі виникнення затримок навантажених вагонів та контейнерів незалежно від їх власності, порожніх власних вагонів (контейнерів) або орендованих вагонів на своїх осях, під час перевезення на станціях відправлення, на підходах до станції призначення, в тому числі у "кинутих" поїздах чи затримок на станціях в очікуванні подачі вагонів (контейнерів) на під`їзні колії, до часу користування вагоном (контейнером) не включається час затримки вагону (контейнеру), що виник, зокрема у випадку: запровадження комендантської години на території, на якій розташована станція відправлення/призначення. В такому разі до часу користування вагоном не включається час дії комендантської години за місцезнаходженням станції; проведення бойових дій або тимчасової окупації збройними формуваннями російської федерації території, на якій розташована станція відправлення та/або станція призначення та/або будь-яка станція на шляху прямування.
Вказані вище обставини засвідчуються актом загальної форми ГУ-23, який складається згідно з Додатком 6 до Правил користування вагонами.
У той же час, з актів загальної форми ГУ-23 не вбачається, що відповідач не працював у нічну зміну (під час комендантської години), посилань на комендантську годину складені акти загальної форми ГУ-23 не містять. Будь-яких повідомлень щодо неможливості забирання вагонів з під`їзної колії у зв`язку з введенням воєнного стану від відповідача на станції Терни не надходило. Позивач зазначає, що станції Терни працюють цілодобово.

З огляду на викладене, доводи апеляційної скарги щодо наявності підстав для перерахунку плати за користування вагонами з врахуванням комендантської години та без засвідчення цієї обставини актами загальної форми ф.ГУ-23 є безпідставними та недоведеними.
Аналогічна правова позиція щодо правомірності нарахування спірної суми під час дії комендантської години викладена судом касаційної інстанції у постанові Верховного Суду від 19.04.2023 у справі № 904/2019/22.
Зокрема, в своїй постанові Верховний Суд зазначає:
"5.18. Отже, відповідач не довів, а суди не встановили наявність обставин, що є підставою для звільнення відповідача від плати за користування вагонами.
5.19. Доводи скаржника стосовно здійснення вказаного нарахування за користування вагонами без урахування вимог телеграмного розпорядження від 05.04.2022 №ЦМ-13/693 та про необхідність зменшення нарахованої залізницею плати за користування вагонами за час затримки вагонів в період дії комендантської години обґрунтовано відхилені судом апеляційної інстанції з огляду на наступне.
5.20. Рішенням правління АТ "Укрзалізниця" від 02.04.2022 (протокол №Ц-54/42 Ком.т) затверджено Перелік виняткових умов, які є підставою для звільнення замовників послуг, пов`язаних з організацією перевезення вантажів, від обов`язку вносити плату за користування вантажними вагонами і контейнерами та зборів/плат АТ "Укрзалізниця" під час воєнного стану в Україні.
5.21. До підрозділів Укрзалізниці зміст рішення правління було доведено телеграфним розпорядженням № ЦМ-13/693 від 05.04.2022.
5.22. Зі змісту згаданих документів вбачається, що у разі виникнення затримок навантажених вагонів та контейнерів незалежно від їх власності, порожніх власних вагонів (контейнерів) або орендованих вагонів на своїх осях, під час перевезення на станціях відправлення, на підходах до станції призначення, в тому числі у "кинутих" поїздах чи затримок на станціях в очікуванні подачі вагонів (контейнерів) на під`їзні колії, до часу користування вагоном (контейнером) не включається час затримки вагону (контейнеру), що виник, зокрема у випадку: запровадження комендантської години на території, на якій розташована станція відправлення/призначення. В такому разі до часу користування вагоном не включається час дії комендантської години за місцезнаходженням станції; проведення бойових дій або тимчасової окупації збройними формуваннями російської федерації території, на якій розташована станція відправлення та/або станція призначення та/або будь-яка станція на шляху прямування.
Вказані вище обставини засвідчуються актом загальної форми ГУ-23, який складається згідно з Додатком 6 до Правил користування вагонами.
Акти загальної форми ГУ-23, складені у випадку затримки вагонів з вказаних вище підстав, мають містити конкретний опис обставин, що стали підставою для затримки вагонів та складання актів. Саме акт загальної форми ГУ-23 є підставою не враховувати в час користування вагоном час існування обставин, зазначених вище.
5.23. Проте, як вірно встановив апеляційний суд та не заперечується сторонами акти загальної форми із зазначенням цих обставин не складались, а складений позивачем акт загальної форми ГУ-23 не містить жодних заперечень відповідача з проводу неможливості забирання вагонів саме у зв`язку із запровадженням комендантської години.
5.24. Правове регулювання впровадження комендантської години здійснюється на підставі Закону України "Про правовий режим воєнного стану" від 12.05.2015 №389-VIII, Постанови Кабінету Міністрів України від 08.07.2020 №573 "Питання запровадження та здійснення деяких заходів правового режиму воєнного стану", Постанови Кабінету Міністрів України від 29.12.2021 №1455 "Про затвердження порядку встановлення особливого режиму в`їзду і виїзду, обмеженні свободи пересування громадян, іноземців та осіб без громадянства, а також руху транспортних засобів в Україні або в окремих її місцевостях, де введено воєнний стан".
Під час комендантської години запроваджуються певні заборони та обмеження, зокрема, перебування на вулицях та в інших громадських місцях осіб без виданих перепусток, пересування на транспортних засобах тощо.
5.25. Проте, відповідач не довів, а суди не встановили, що (1) під час дії комендантської години виробничі підрозділи і позивача, і відповідача не працюють у нічну зміну (під час комендантської години), як і до початку повномасштабної воєнної агресії російської федерації, і який вплив на виробничий процес сторін має комендантська година, якщо це не пов`язано з перебуванням працівників підприємства на вулицях і в громадських місцях; (2) у спірний період робота залізничних станцій та під`їзних колій відповідача, що примикають до цих станцій, припинялась на період дії комендантської години; (3) направлення на адресу позивача будь-яких повідомлень про те, що ПрАТ "ПівнГЗК" не здійснює свою роботу в нічний час (під час комендантської години), що в свою чергу унеможливлювало своєчасне забирання вагонів; (4) направлення позивачу пропозицій щодо внесення змін до договору в частині подавання/забирання вагонів в нічний час (під час комендантської години).
Отже суди, оцінивши всі обставини незабирання вагонів відповідачем на власні під`їзні колії у їх сукупності, дійшли вірного висновку, що відповідач не довів, що такі обставини мали місця з причин, які від нього, як від вантажовласника, не залежать, що презюмує його вину. Іншій підхід (звільнення від плати за користування вагонами, яка є зобов`язанням, а не санкцією) завдав би збитки позивачу, від дій якого не залежали ані строк, ані причини затримки вагонів.
5.26. Також Суд враховує, що рішення правління АТ "Українська залізниця" від 02.04.2022 (протокол № Ц-54/42 Ком.т) є локальним (внутрішнім) нормативним актом залізниці, який не вносить змін/доповнень до Статуту залізниць України, Правил перевезень вантажів та укладеного сторонами договору, а тому за відсутності складених залізницею актів про засвідчення відповідних обставин, а саме запровадження комендантської години на території, на якій розташована станція відправлення/призначення, відсутні підстави не враховувати в час користування вагоном час комендантської години.
5.27. Доводи скаржника щодо неправильного застосування апеляційним судом норм Правил користування вагонами і контейнерами в частині визначення часу користування вагонами за час затримки вагонів з вини вантажовласника з урахуванням приписів телеграмного розпорядження АТ "Українська залізниця", виданого на підставі рішення правління AT "Українська залізниця" від 02.04.2022 (протокол №Ц-54/42 Ком.т), не знайшли свого підтвердження під час касаційного перегляду цієї справи".
Згідно із положеннями ст.ст. 78, 79 Господарського процесуального кодексу України достовірними є докази, створені (отримані) за відсутності впливу, спрямованого на формування хибного уявлення про обставини справи, які мають значення для справи. Наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування. Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.
З урахуванням усього вищевикладеного, колегія суддів апеляційного суду погоджується із судом першої інстанції, що прийняті до перевезення позивачем спірні вагони були затримані на шляху прямування через скупчення на станції призначення вагонів вантажовласником і несвоєчасним вивільненням колій від вантажу, тобто з вини відповідача. При цьому, позивачем дотримано порядок дій та складено відповідні акти на засвідчення зазначених обставин відповідно до вимог чинного законодавства, а відповідачем не надано належних та допустимих доказів на підтвердження вчасного вивільнення ним колій станції призначення від вантажу, що прибув на його адресу, а приймання потягів визначається диспетчером з урахуванням цілої низки поточних факторів, а не тільки наявністю вільних колій на станції.
З огляду на зазначене, доводи апелянта щодо неправомірності нарахування плати за користування спірними вагонами без виключення часових проміжків, коли на території, на якій розташована станція призначення діяла комендантська година, не ґрунтуються на нормах законодавства та суперечать фактичним обставинам справи.
Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 275 Господарського процесуального кодексу України, суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.
Відповідно до частини 1 статті 276 Господарського процесуального кодексу України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Відповідно до частин 1, 4 статті 269 Господарського процесуального кодексу України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.
Під час розгляду справи, колегією суддів не встановлено порушень норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення та неправильного застосування норм матеріального права.
Аналізуючи питання обсягу дослідження доводів скаржника та їх відображення у судових рішеннях, питання вичерпності висновків суду, суд апеляційної інстанції ґрунтується на висновках, що їх зробив ЄСПЛ у справі "Проніна проти України". Зокрема, ЄСПЛ у своєму рішенні зазначив, що пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи.
У даній справі апеляційний суд дійшов висновку, що скаржникові було надано вичерпну відповідь на всі істотні питання, що виникають при кваліфікації спірних відносин, а доводи, викладені в апеляційній скарзі не спростовують обґрунтованих та правомірних висновків суду першої інстанції, викладених в рішенні суду першої інстанції, яке є предметом апеляційного оскарження.
З урахуванням вищевикладеного, рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 10.06.2025 у справі №904/1630/25 підлягає залишенню без змін, а апеляційна скарга Приватного акціонерного товариства "Північний гірничо-збагачувальний комбінат" на нього, відповідно, підлягає залишенню без задоволення.
Оскільки цією постановою суд апеляційної інстанції не змінює судового рішення та не ухвалює нового, розподіл судових витрат судом апеляційної інстанції не здійснюється, а витрати пов`язані з розглядом апеляційної скарги, відповідно до статті 129 Господарського процесуального кодексу України покладаються на скаржника.
Керуючись ст. ст. 269, 270, 275, 276, 282-284, 287 Господарського процесуального кодексу України, Центральний апеляційний господарський суд, - 

ПОСТАНОВИВ:
Апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства “Північний гірничо-збагачувальний комбінат” на рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 10.06.2025 у справі № 904/1630/25 – залишити без задоволення.
Рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 10.06.2025 у справі №904/1630/25 – залишити без змін.
Витрати зі сплати судового збору за подання апеляційної скарги покласти на скаржника.
Постанова набирає законної сили з дня її ухвалення. Право касаційного оскарження, строк на касаційне оскарження та порядок подання касаційної скарги передбачено статтями 286-289 Господарського процесуального кодексу України.
Повна постанова складена 29.01.2026

Головуючий суддя О.В. Чус

Суддя І.М. Кощеєв

Суддя М.О. Дармін