Справа № 468/2415/25
2/468/12/26

БАШТАНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД
56101 Миколаївська область м. Баштанка вул. Полтавська 43

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
(заочне)

20.01.2026 року Баштанський районний суд Миколаївської області в складі: головуючого по справі судді Янчука С.В., секретаря Волощук А.І.. розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду міста Баштанка в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу№ 468/2415/25 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «ФК ДЕБТ КОЛЛЕКШН» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,
ВСТАНОВИВ:
28.10.2025 до суду звернувся представник позивача з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором. Просить стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором № 2764618638/187623 від 19.12.2019 року в сумі 6771,05 грн. та судові витрати.
Свої вимоги мотивує тим, що 19.12.2019 року між ТОВ «ГОУФІНГОУ» та ОСОБА_1 укладено кредитний договір №2764618638/187623 про надання коштів на умовах споживчого кредиту в електронному вигляді,договір підписаний за допомогою одноразового ідентифікатора (електронного підпису), який надісланий на номер мобільного телефону відповідача. Своїм підписом відповідач підтвердив, що ознайомився з усіма умовами, повністю розуміє, погоджується і зобов`язується неухильно їх дотримуватися.
За умовами кредитного договору ТОВ «ГОУФІНГОУ» надає клієнту фінансовий кредит в гривні на умовах строковості, зворотності, платності, а клієнт зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом в порядку та на умовах, визначених цим договором на таких умовах: сума виданого кредиту: 2000 грн.; дата надання кредиту:19.12.2019 року; строк кредиту: 30 днів; відсоткова ставка 1,85% на добу. Оскільки відповідач взятих на себе зобов`язань щодо повернення коштів не виконав, виникла заборгованість за кредитним договором в сумі 6771,05 грн., з них: заборгованість за сумою кредиту1999,34 грн., заборгованість за процентами 4771, 71 грн.
31.05.2021 між ТОВ «ГОУФІНГОУ» та ТОВ «ФК «СІТІ ФІНАНС ГРУП» укладено договір факторингу №1-31/05/21, відповідно до умов якого первісний кредитор відступив ТОВ «ФК «СІТІ ФІНАНС ГРУП» за плату належні йому права вимоги до боржників вказаних в реєстрі боржників, у тому числі право вимоги за кредитним договором №2764618638/187623 від19.12.2019, укладеним з ОСОБА_1 
03.06.2021 право вимоги до відповідача за вказаним вище кредитним договором перейшло до позивача на підставі договору №1-03/06/2021 відступлення права вимоги, укладеного позивачем з ТОВ «ФК «СІТІ ФІНАНС ГРУП».
Враховуючи вищевикладене, позивач як новий кредитор був змушений звернутись до суду за захистом своїх порушених прав та просить стягнути з ОСОБА_1 суму заборгованості за кредитним договором та судові витрати.
01.11.2025 ухвалою Баштанського районного суду Миколаївської області відкрито провадження у даній справі, постановлено розглядати справу в порядку спрощеного провадження з повідомленням (викликом) сторін.
16.01.2025 засобами системи «Електронний суд» від представника позивача надійшла заява про розподіл/відшкодування/компенсацію судових витрат, понесених у зв`язку з розглядом справи, в якій просить стягнути з відповідача на користь позивача 10500 грн. витрат на професійну правову допомогу.
В судове засідання представник позивача не з`явився, в позовній заяві просив розглянути справу без участі представника позивача, не заперечував проти ухвалення заочного рішення.
Відповідач до суду не з`явився, про час слухання справи повідомлявся рекомендованим листом з рекомендованим повідомленням (до суду повернулось поштове відправлення, що вказує на відсутність відповідача за зареєстрованим у встановленому порядку місцем його проживання, тому він відповідно до ч. 8 ст. 128 ЦПК України вважається повідомленим). До суду не надійшло відзиву на позов. 
З огляду на те, що сторони належним чином повідомлені, відповідач не з`явився в судове засідання та не подав відзив, суд ухвалив про заочний розгляд справи.
Відповідно до частини другої статті 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.
Суд, вивчивши матеріали справи, дослідивши письмові докази, дійшов таких висновків.
Представник позивача, обґрунтовуючи позовні вимоги, зазначає, що 19.12.2019 між ТОВ «ГОУФІНГОУ» та ОСОБА_1 укладено договір № 2764618638/187623, за умовами якого первісний кредитор надав відповідачу фінансовий кредит у розмірі 2000 грн. на умовах строковості, зворотності, платності. А відповідач зобов`язався повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом у порядку та на умовах, визначених цим договором (пункт 1.1 договору).
Як вбачається з пункту 1.2 договору кредит надається строком на 30 днів, тобто до 17.01.2020.
Відповідно до умов пунктів 1.5, 1.6 договору кредит надається у безготівковій формі у національній валюті на реквізити платіжної банківської картки, вказаної клієнтом, тобто відповідачем. Датою укладення цього договору вважається дата перерахування грошових коштів на банківський рахунок клієнта.
Згідно з розділом 7 договору «Реквізити та підписи Сторін» рахунок позичальника зазначений № НОМЕР_1 хх-хххх-7020.
Зазначений договір про надання фінансового кредиту підписаний відповідачем за допомогою електронного підпису R89914.
Відповідно до довідки про ідентифікацію клієнт ОСОБА_1 , з яким укладено договір №2764618638/187623 від 19.12.2019 року, ідентифікований у ТОВ «ГОУФІНГОУ» за номером телефону НОМЕР_2 , на який був відправлений одноразовий ідентифікатор R89914.
Встановлено, що 31.05.2021 між ТОВ «ГОУФІНГОУ» та ТОВ «ФК «СІТІ ФІНАНС ГРУП» укладено договір факторингу №1-31/05/21 відповідно до умов якого первісний кредитор відступив до ТОВ «ФК «СІТІ ФІНАНС ГРУП» за плату належні йому права вимоги до боржників, вказаних в реєстрі боржників, в тому числі право вимоги за договором №2764618638/187623 від 19.12.2019 року, укладеним з ОСОБА_1 
03.06.2021 між ТОВ «ФК «СІТІ ФІНАНС ГРУП» та ТОВ «ФК ДЕБТ КОЛЛЕКШН» укладений договір № 1-03/06/2021 відступлення права вимоги, за яким позивач у справі набув права вимоги до відповідача за договором №2764618638/187623 від 19.12.2019 року.
На підтвердження факту перерахування ОСОБА_1 кредитних коштів представник позивача надав лист ТОВ «Платежі онлайн», до якого додано роздруківку частини певного документа. На думку представника позивача,цей документ підтверджує, що 19.12.2019 рокуна картковий рахунок відповідача було перераховано 2 000 грн., маска картки4149-62хх-хххх-7020, тому первісний кредитор належним чином виконав свої зобов`язання відповідно до умов кредитного договору, здійснивши перерахування кредитних коштів на банківську платіжну картку, реквізити якої були надані самим позичальником, тобто ОСОБА_1 .
Відповідно до ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.
Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства, а сам договір є обов`язковим для виконання сторонами (ст.ст. 628, 629 ЦК України).
Відповідно до ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору.
Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.
За правилом ч.1 ст.205 ЦК України правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі.
Відповідно до положень ч.ч.1, 3 ст.207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони, або надсилалися ними до інформаційно-телекомунікаційної системи, що використовується сторонами. У разі якщо зміст правочину зафіксований у кількох документах, зміст такого правочину також може бути зафіксовано шляхом посилання в одному з цих документів на інші документи, якщо інше не передбачено законом.
Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку.
Використання при вчиненні правочинів факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного, електронного або іншого копіювання, електронного підпису або іншого аналога власноручного підпису допускається у випадках, встановлених законом, іншими актами цивільного законодавства, або за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідного аналога їхніх власноручних підписів, або іншим чином врегульовується порядок його використання сторонами.
Отже, будь-який вид договору, який укладається на підставі ЦК України, може мати електронну форму. Договір, укладений в електронній формі, є таким, що відповідає письмовій формі правочину (ст.ст. 205, 207 ЦК України).
Аналогічні висновки викладені у постановах Верховного Суду від 09 вересня 2020 року у справі №732/670/19, від 23 березня 2020 року у справі №404/502/18, від 07 жовтня 2020 року №127/33824/19.
Згідно з ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості.
Частиною 1 ст. 1047 ЦК України договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми.
Відповідно до положень ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
Частиною 1 ст. 1055 ЦК України визначено, що кредитний договір укладається у письмовій формі.
Особливості укладання кредитного договору в електронному вигляді визначені Законом України «Про електронну комерцію», згідно зі ст. 3 якого електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.
Відповідно до ч. 3 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті.
Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може включати умови, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до нього (ч. ч. 4, 5 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію»).
Згідно з ч. 6 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому ст. 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому ст. 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею.
Відповідно до ч. 8 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» у разі якщо укладення електронного договору відбувається в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, для прийняття пропозиції укласти такий договір особа має ідентифікуватися в такій системі та надати відповідь про прийняття пропозиції (акцепт) у порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Такий документ оформляється у довільній формі та має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору.
Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі.
Положеннями ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію» визначено, що якщо відповідно до акту цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.
Таким чином, укладання вищевказаного кредитного договору в електронному вигляді через інформаційно-комунікаційну систему можливе за допомогою електронного цифрового підпису позичальника лише за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами цього правочину.
В іншому випадку електронний правочин може бути підписаний сторонами електронним підписом одноразового ідентифікатора та/або аналогом власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.
Відповідно до положень статті 509 ЦК України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.
Статтею 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Згідно з частиною першою статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
Відповідно до статті 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості.
Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.
За умовами пунктів 1.5, 1.6 договору №2764618638/187623 від 19.12.2019 кредит надається у безготівковій формі у національній валюті на реквізити платіжної банківської картки, вказаної клієнтом, тобто відповідачем. Датою укладення цього договору вважається дата перерахування грошових коштів на банківський рахунок клієнта.
Підтверджуючи факт перерахування кредитних коштів за договором № 2764618638/187623 від 19.12.2019 року,представник позивача надав суду відповідь ТОВ «Платежі онлайн», яке є технологічним оператором платіжних послуг, що здійснює операційні, інформаційні та інші технологічні функції щодо переказу коштів.
Вказана відповідь була надана на адвокатський запит ОСОБА_2 .
Відповідно до наданої ТОВ «Платежі онлайн» відповіді № 2025-ПО/217 від 19.08.2025 року Товариство вбачає за можливе на виконання запиту надати інформацію, що викладена у Додатку № 1 до цієї відповіді по вказаних у запиті переказах, з якою адвокату Пархомчуку С.В. запропоновано звернутись до надавача платіжних послуг для подальшого отримання інформації по переказам. Ідентифікація вказаних переказів була здійснена за маскою платіжної картки (перші 6 та останні 4 цифри картки), сумою переказу, датою проведення переказу та ідентифікатором торговця Gofingo.com.ua.
Згідно з вимогами Закону України «Про платіжні послуги» вся інформація про переказ коштів платниками перебуває виключно у надавачів платіжних послуг, якими є банки та небанківські надавачі платіжних послуг.
Також у вищезазначеній відповіді на адвокатський запит ОСОБА_2 повідомлено, що відповідно до укладених договорів надавачем платіжних послуг за вказаними у запиті даними є АТ КБ «Приватбанк», у зв`язку з чим запропоновано звернутись для отримання подальшої необхідної інформації до вказаного надавача платіжних послуг. До цього листа додано інформаційні довідки по платіжним операціям на 131 аркуші.
Суд зауважує, що самого адвокатського запиту матеріали справи не містять, у зв`язку з чим суд позбавлений можливості перевірити, яку саме інформацію запитував адвокат у своєму запиті.
В матеріалах справи наявна лише роздруківка частини таблиці з номером 110, яка складається з одного аркушу, проте частиною якого саме документа є цей аркуш, не зрозуміло. Крім того, суду невідомо, хто саме склав цей документ, оскільки він не містить будь-яких ідентифікаторів.
Також необхідно зазначити, що інших документів, як то - адвокатських запитів до надавача платіжних послуг (як запропоновано у відповіді ТОВ «Платежі онлайн»), відповідей з банківських установ, платіжних доручень, чеків, меморіальних ордерів, банківських виписок тощо, матеріали справи не містять.
З клопотанням про витребування доказів як при зверненні до суду з позовом, так і після відкриття провадження у справі представник позивача не звертався.
Отже, враховуючи, що згідно з вимогами цивільного законодавства України та за умовами укладеного договору №2764618638/187623 від 19.12.2019 року укладення цього договору пов`язується з фактом перерахування кредитних коштів відповідачу на банківську картку, однак відповідних доказів матеріали справи не містять, суд позбавлений можливості вважати, що всі умови договору №2764618638/187623 від 19.12.2019 року були виконані зі сторони кредитодавця і цей договір є укладеним.
При цьому слід зазначити, що доказами, які можуть підтверджувати наявність кредитної заборгованості боржника та її розмір, є первинні документи, оформлені відповідно до статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність». Згідно з вказаними положеннями закону підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи. При цьому первинні та зведені облікові документи можуть бути складені у паперовій або в електронній формі та повинні мати такі обов`язкові реквізити, якщо інше не передбачено окремими законодавчими актами України: назву документа (форми); дату складання; назву підприємства, від імені якого складено документ; зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції; посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції.
Виписка по картковому рахунку може бути належним доказом щодо заборгованості відповідача за тілом кредиту, яка повинна досліджуватися судами у сукупності з іншими доказами.
Вказаний правовий висновок наведений у постанові Верховного Суду від 16.09.2020 у справі № 200/5647/18.
Однак представником позивача не було надано суду як доказ виписки з карткового рахунку відповідача, а також будь-які інші докази, на підставі яких суд мав би можливість встановити факт отримання відповідачем кредитних коштів, встановити факти витрачання та повернення кредитних коштів.
Статтею 81 ЦПК України на сторін покладено обов`язок довести ті обставини, на які вони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказуванню підлягають обставини, щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір.
Відповідно до зазначеного вище саме на позивача покладено обов`язок довести суду факт укладення кредитного договору та прострочення позичальником зобов`язання, факт переходу до позивача права грошової вимоги до відповідача, а на відповідача - обов`язок довести належне виконання договірних зобов`язань чи спростувати розмір існуючої заборгованості у разі заперечення проти вимог позивача, або ж право визнати позовні вимоги повністю чи частково.
Згідно з вимогами ст. 76 ЦПК України передбачено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.
Відповідно до ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.
Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень.
Частина 6 ст. 81 ЦПК України передбачає, що доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
З огляду на викладене, суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог за необґрунтованістю.
В зв`язку з відсутністю підстав для задоволення заявлених вимог відсутні підстави для відшкодування судових витрат, згідно з положеннями ст. 141 ЦПК України.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст.3, 5, 7, 12, 13, 76-81, 141, 263-265, 272, 279, 354 ЦПК України, суд
УХВАЛИВ:

В задоволенні позовних вимог Товариства з обмеженою відповідальністю «ФК ДЕБТ КОЛЛЕКШН» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором відмовити.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Позивачем апеляційна скарга на рішення суду може бути подана Миколаївському апеляційному суду протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення.
Повне найменування сторін:
Позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю «ФК ДЕБТ КОЛЛЕКШН», вул. Саперне Поле, буд. 12, інше нежитлове приміщення 1008 м. Київ, код ЄДРПОУ 44243120.
Відповідач: ОСОБА_1 , адреса реєстрації: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_3 .

СУДДЯ: