ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 січня 2026 року	Львів	Справа № 140/3108/25 пров. № А/857/1453/26	

Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі колегії суддів:
головуючого судді Шавеля Р.М.,
суддів Бруновської Н.В. та Хобор Р.Б.,

розглянувши в порядку письмового провадження в м.Львові апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Волинській обл. на рішення Волинського окружного адміністративного суду від 01.12.2025р. в адміністративній справі за позовом Державного підприємства «Служба місцевих автомобільних доріг у Волинській області» до Головного управління ДПС у Волинській обл. про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення щодо застосування штрафних (фінансових) санкцій за несвоєчасну сплату задекларованого грошового зобов`язання з податку на додану вартість (суддя суду І інстанції: Димарчук Т.М., час та місце ухвалення рішення суду І інстанції: 01.12.2025р., м.Луцьк; дата складання повного рішення суду І інстанції: не зазначена),-

В С Т А Н О В И В:

25.03.2025р. за допомогою системи «Електронний суд» позивач Державне підприємство /ДП/ «Служба місцевих автомобільних доріг /СМАД/ у Волинській області» звернувся до суду з адміністративним позовом, в якому просив визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення відповідача Головного управління /ГУ/ ДПС у Волинській обл. № 00264020407 від 26.09.2024р.; стягнути з відповідача на користь позивача витрати зі сплати судового збору (а.с.1-8).

Розгляд справи здійснено судом першої інстанції за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін за наявними у справі матеріалами (а.с.58 і на звороті).

Рішенням Волинського окружного адміністративного суду від 01.12.2025р. заявлений позов задоволено; визнано протиправним та скасовано податкове повідомлення-рішення відповідача ГУ ДПС у Волинській обл. № 00264020407 від 26.09.2024р.; вирішено питання про розподіл судових витрат (а.с.116-121).

Не погодившись із винесеним судовим рішенням, його оскаржив відповідач ГУ ДПС у Волинській обл., який в своїй апеляційній скарзі, покликаючись на неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи, неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права, що у своїй сукупності призвело до помилкового вирішення спору, просить рішення суду першої інстанції скасувати та винести нову постанову, якою в задоволенні заявленого позову відмовити (а.с.124-128).

22.01.2026р. (згідно із відомостями реєстраційної позначки суду першої інстанції – 23.01.2026р.) на адресу апеляційного суду надійшла заява позивача ДП «СМАД у Волинській області», в якій останній в порядку ст.314 КАС України повідомив про відмову від позову, через що просить визнати нечинним рішення суду (а.с.144-146).

Апеляційний розгляд справи здійснено в порядку письмового провадження за правилами ст.311 КАС України без повідомлення учасників справи за наявними у справі матеріалами.
Водночас, колегія суддів не убачає підстав для задоволення клопотання апелянта про розгляд справи в присутності сторін (зворот а.с.128), оскільки відповідно до п.3 ч.1 ст.311 КАС України суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, у разі подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, які ухвалені в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження).
Апелянт подав апеляційну скаргу, в якій детально та послідовно обґрунтував свою правову позицію по справі; будь-яких нових доказів по справі сторони не представили; клопотань про їх витребування від останніх не надходило. Рішення суду прийнято в порядку письмового провадження.
Звідси, правових підстав для висновку про те, що справу необхідно розглядати в судовому засіданні, колегія суддів не убачає.
Окрім цього, Європейський суд з прав людини /ЄСПЛ/ визнав явно необґрунтованим і тому неприйнятним звернення у справі «Varela Assalino contre le Portugal» (пункт 28, № 64336/01) щодо гарантій публічного судового розгляду. У цій справі заявник просив розглянути його справу в судовому засіданні, однак характер спору не вимагав проведення публічного розгляду. Фактичні обставини справи вже були встановлені, а скарги стосувалися питань права. ЄСПЛ вказав на те, що відмову у проведенні публічного розгляду не можна вважати необґрунтованою, оскільки під час провадження у справі не виникло ніяких питань, які не можна було вирішити шляхом дослідження письмових доказів.
У випадках, коли мають бути вирішені тільки питання права, то розгляд письмових заяв, на думку ЄСПЛ, є доцільнішим, ніж усні слухання; розгляд справи на основі письмових доказів є достатнім.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та заяву ДП «СМАД у Волинській області» в межах наведених у ній доводів, колегія суддів дійшла висновку, що подана заява ДП «СМАД у Волинській області» підлягає до задоволення, з наступних підстав.

Як встановлено під час судового розгляду справи, посадовими особами ГУ ДПС у Волинській обл. проведено камеральну перевірку щодо порушення термінів сплати узгодженої суми податкового зобов`язання з податку на додану вартість із вироблених в Україні товарів (робіт, послуг) ДП «СМАД у Волинській області».
За результатами перевірки відповідач склав Акт камеральної перевірки № 24038/03-20-04-07/40399318 від 29.08.2024р., згідно із висновком якого ДП «СМАД у Волинській області» несвоєчасно сплачено податок на додану вартість /ПДВ/, код платежу 14010100, в сумі 1498327 грн., задекларований згідно поданої до Луцької ДПІ декларації з ПДВ за січень 2023 року (№ 9028857393 від 20.02.2023р.). При терміні сплати 02.03.2023р. фактично погашено грошові зобов`язання 20.03.2023р. в сумі 148327 грн, чим порушено п.57.1 ст.57, п.203.2 ст.203 ПК України, відповідальність за що передбачена п.124.1 ст.124 ПК України (а.с.12-14).
Не погодившись із висновками вказаного Акта перевірки, позивач подав заперечення № 612/03-13 від 11.09.2024р. (а.с.17-18).
Листом ГУ ДПС у Волинській обл. № 3960/12/03-20-04-02-12 від 25.09.2024р. позивача повідомлено про те, що комісією прийнято рішення залишити в силі висновки Акту про результати камеральної перевірки щодо порушення термінів узгодженої суми податкового зобов`язання з податку на додану вартість із вироблених в України товарів (робіт, послуг) № 24038/03-20-04-07/40399318 від 29.08.2024р. (а.с.29-31, 91-93).
На підставі вказаного Акта перевірки ГУ ДПС у Волинській обл. винесло податкове повідомлення-рішення № 00264020407 від 26.09.2024р., згідно із яким на підставі п.124.1 ст.124 ПК України до позивача застосовано штраф в сумі 74916 грн. 35 коп. (а.с.45-46).
Позивач оскаржив вказане податкове повідомлення - рішення в адміністративному порядку шляхом подання до ДПС України скарги № 823/05-04 від 17.10.2024р. (а.с.53).
Рішенням ДПС України № 37061/6/99-00-06-03-01-06 від 11.12.2024р. податкове повідомлення-рішення № 00264020407 від 26.09.2024р. залишено без змін, а скаргу ДП «СМАД у Волинській області» - без задоволення (а.с.51-52).

Предметом спору в цій справі є оскарження позивачем прийнятого податковим органом рішення про застосування штрафних (фінансових) санкцій за несвоєчасну сплату задекларованого грошового зобов`язання з ПДВ.

Приймаючи рішення по справі та задовольняючи заявлений позов, суд першої інстанції виходив з того, що у разі, якщо платник податків не сплачує суми самостійно визначеного грошового зобов`язання протягом строків, передбачених податковим законодавством, такий платник податків притягується до відповідальності відповідно до ст.124 ПК України. При цьому, розмір такої санкції прямо залежить від часу затримки такої сплати.
Відповідно до встановлених обставин 20.02.2023р. ДП «СМАД у Волинській області» самостійно визначило та подало до контролюючого органу податкову декларацію з ПДВ за січень 2023 року, згідно якої задекларовано податкові зобов`язання з ПДВ (р.18 декларації) в сумі 1502890 грн. (а.с.43-44).
Згідно із ІКП позивача з ПДВ, код платежу 14010100, станом на граничний термін сплати декларації за січень 2023 року (02.03.2023р.) переплата становила 4563 грн., а відтак, податковий борг позивача станом на 02.03.2023р. склав 1498327 грн. (а.с.69).
Одночасно з цим, 02.03.2023р. ДП «СМАД у Волинській області» подало контролюючому органу податкову декларацію з ПДВ за лютий 2023 року, згідно із якою в рядку 4.1.1 зменшено суму податкового зобов`язання на 1502890 грн. і відповідно у рядку 20.1 сума в розмірі 1498327 грн. зарахувалась у зменшення суми податкового боргу з ПДВ (а.с.41-42).
Зарахування суми, яка була вказана у рядку 20.1 податкової декларації з ПДВ у рахунок зменшення податкового боргу з ПДВ в ІКП проводиться у граничний день подання податкової декларації з ПДВ, а тому зарахування задекларованої у податковій декларації з ПДВ за лютий 2023 року суми від`ємного значення в погашення податкового блоку з ПДВ по податковій декларації з ПДВ за січень 2023 року проведено в ІКП позивача 20.03.2023р.
Разом з тим, під час судового розгляду справи відповідачем нормативно не обґрунтовано необхідність зарахування від`ємного значення різниці між сумою податкового зобов`язання та податкового кредиту звітного (податкового) періоду в зменшення суми податкового боргу з ПДВ саме 20 числа.
У свою чергу, строк сплати податкового зобов`язання з ПДВ, визначений у п.203.2 ст.203 ПК України, який бере відлік з 20 числа наступного за звітним місяця, не є підставою для зарахування від`ємного значення різниці між сумою податкового зобов`язання та податкового кредиту звітного (податкового) періоду в зменшення суми податкового боргу з ПДВ саме 20.03.2023р., а не 02.03.2023р., тобто, в день подачі звітної податкової декларації з ПДВ за лютий 2023 року.
Відповідно, залишок несплаченого податкового зобов`язання з ПДВ за січень 2023 року в розмірі 1498327 грн. мав бути зменшений згідно звітної податкової декларації з ПДВ за лютий 2023 року на суму 1498327 грн. саме 02.03.2023р., тобто, у граничний день сплати відповідного грошового зобов`язання, а не 20.03.2023р., як помилково вважає податковий орган.
Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 26.06.2018р. у справі №823/1830/16.
Таким чином, суд дійшов висновку, що позивач своєчасно сплатив узгоджені суми податкового зобов`язання по декларації з ПДВ за січень 2023 року в розмірі 1498327 грн., що свідчить про відсутність правових підстав для застосування штрафних санкцій згідно із ст.124 ПК України.

Із змісту заяви позивача ДП «СМАД у Волинській області» від 22.01.2026р., яка подана в порядку ст.314 КАС України, слідує, що позивач відмовляється від заявленого позову, а тому просить рішення суду визнати нечинним та провадження у справі закрити.
До вказаної заяви позивач долучив платіжний документ про сплату суми податкового боргу в розмірі 74916 грн. 35 коп. (а.с.146).
На думку колегії суддів, така заява повністю узгоджується з фактичними обставинами справи, а також такі дії позивача не суперечать закону, не порушують чиї-небудь права, свободи та інтереси.

Відповідно до ст.314 КАС України позивач може відмовитися від позову, а сторони можуть примиритися у будь-який час до закінчення апеляційного провадження.

Отже, після відкриття апеляційного провадження на адресу апеляційного суду поступила заява позивача ДП «СМАД у Волинській області», згідно якої позивач відмовився від позовних вимог, просить визнати нечинним рішення суду першої інстанції.
Розглянувши зазначену заяву позивача, колегія суддів дійшла висновку про можливість її задоволення, оскільки такі дії позивача не суперечать закону та не порушують чиї-небудь права, свободи або інтереси; сама заява подана і підписана головою комісії з припинення (ліквідатором) Артюх Я.В. електронний підписом через систему «Електронний суд».

Відповідно до ч.2 ст.314 КАС України у разі відмови від позову або примирення сторін суд апеляційної інстанції постановляє ухвалу відповідно до вимог статей 189, 190 цього Кодексу, якою одночасно визнає нечинним судове рішення суду першої інстанції, яким закінчено розгляд справи, та закриває провадження у справі.

За таких обставин, приймаючи до уваги доводи заяви позивача ДП «СМАД у Волинській області», його відмову від позову належить прийняти, а рішення суду слід визнати нечинним, провадження в справі - закрити.

Керуючись ст.139, ч.4 ст.229, ст.ст.243, 311, ст.314, п.4 ч.1 ст.315, ч.1 ст.321, ст.ст.322, 325, 329 КАС України, апеляційний суд,-

П О С Т А Н О В И В:

Заяву Державного підприємства «Служба місцевих автомобільних доріг у Волинській області» про відмову від позову задовольнити та прийняти відмову позивача від заявленого позову.
Рішення Волинського окружного адміністративного суду від 01.12.2025р. в адміністративній справі № 140/3108/25 за позовом Державного підприємства «Служба місцевих автомобільних доріг у Волинській області» до Головного управління ДПС у Волинській обл. про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення щодо застосування штрафних (фінансових) санкцій за несвоєчасну сплату задекларованого грошового зобов`язання з податку на додану вартість, - визнати нечинним, а провадження у справі – закрити.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дати її ухвалення, та може бути оскаржена у касаційному порядку у випадках, передбачених п.2 ч.5 ст.328 КАС України, шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя	 	Р. М. Шавель 	
судді	 	Н. В. Бруновська 	
 	 	Р. Б. Хобор 	

Дата складання повного судового рішення: 26.01.2026р.