номер провадження справи 6/208/25

ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27.01.2026 Справа № 908/3509/25
м.Запоріжжя Запорізької області 

Господарський суд Запорізької області у складі судді Федько Олександри Анатоліївни, розглянув у спрощеному позовному провадженні без виклику представників сторін справу № 908/3509/25
за позовом: Акціонерного товариства «ХАРКІВСЬКИЙ НАУКОВО-ДОСЛІДНИЙ ТА ПРОЕКТНО-КОНСТРУКТОРСЬКИЙ ІНСТИТУТ «ЕНЕРГОПРОЕКТ» (61005, м. Харків, проспект Героїв Харкова, буд. 10/12)
до відповідача: Акціонерного товариства «НАЦІОНАЛЬНА АТОМНА ЕНЕРГОГЕНЕРУЮЧА КОМПАНІЯ «ЕНЕРГОАТОМ» (01032, м. Київ, вул. Назарівська, 3)
в особі філії «ВІДОКРЕМЛЕНИЙ ПІДРОЗДІЛ «ЗАПОРІЗЬКА АТОМНА ЕЛЕКТРИЧНА СТАНЦІЯ» АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА «НАЦІОНАЛЬНА АТОМНА ЕНЕРГОГЕНЕРУЮЧА КОМПАНІЯ «ЕНЕРГОАТОМ» (71503, Запорізька область, м. Енергодар, вул. Промислова, 133)
про стягнення грошових коштів.

Процесуальні дії по справі.
24.11.2025 до Господарського суду Запорізької області надійшла позовна заява (вх. № 3869/08-07/25, документ сформований в системі Електронний суд 24.11.2025) Акціонерного товариства «ХАРКІВСЬКИЙ НАУКОВО-ДОСЛІДНИЙ ТА ПРОЕКТНО-КОНСТРУКТОРСЬКИЙ ІНСТИТУТ «ЕНЕРГОПРОЕКТ» до відповідача: Акціонерного товариства «НАЦІОНАЛЬНА АТОМНА ЕНЕРГОГЕНЕРУЮЧА КОМПАНІЯ «ЕНЕРГОАТОМ» в особі філії «ВІДОКРЕМЛЕНИЙ ПІДРОЗДІЛ «ЗАПОРІЗЬКА АТОМНА ЕЛЕКТРИЧНА СТАНЦІЯ» АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА «НАЦІОНАЛЬНА АТОМНА ЕНЕРГОГЕНЕРУЮЧА КОМПАНІЯ «ЕНЕРГОАТОМ» про стягнення суми 243 276,22 грн, яка складається з: 10 615,59 грн – 3% річних, 106 906,76 грн – інфляційні втрати та 125 753,87 грн - пеня.
Згідно з протоколом автоматизованого розподілу від 24.11.2025, здійснено автоматизований розподіл судової справи між суддями, присвоєно єдиний унікальний номер судової справи 908/3509/25 та визначено до розгляду судді Федько О.А.
Ухвалою Господарського суду Запорізької області від 28.11.2025 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі № 908/3509/25, присвоєно справі номер провадження 6/208/25, постановлено здійснювати розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними у справі матеріалами. Запропоновано відповідачу протягом 15 днів з дня отримання ухвали надати суду відзив на позовну заяву разом із доказами, які підтверджують обставини, на яких ґрунтуються заперечення відповідача або визнання позовних вимог, якщо такі докази не надані позивачем.
Особі, яка зареєструвала електронний кабінет в Єдиній судовій інформаційно-комунікаційній системі або її окремій підсистемі (модулі), що забезпечує обмін документами, суд вручає будь-які документи у справах, в яких така особа бере участь, виключно в електронній формі шляхом їх направлення до електронного кабінету такої особи, що не позбавляє її права отримати копію судового рішення у паперовій формі за окремою заявою (ч. 7 ст. 6 ГПК України).
Згідно з положеннями п. 2 ч. 6 ст. 242 ГПК України днем вручення судового рішення є день отримання судом повідомлення про доставлення копії судового рішення до електронного кабінету особи.
Ухвала суду про відкриття провадження у справі №908/3509/25 від 28.11.2025 була направлена учасникам справи до їхніх електронних кабінетів в підсистемі Електронний суд та отримана ними 28.11.2025 о 13 год. 03 хв. (відповідач) та о 13 год. 04 хв. (позивач), про що свідчать довідки про доставку електронних листів.
Згідно з ч. 2, 3 ст. 252 Господарського процесуального кодексу України розгляд справи по суті в порядку спрощеного провадження починається з відкриття першого судового засідання або через тридцять днів з дня відкриття провадження у справі, якщо судове засідання не проводиться. Якщо для розгляду справи у порядку спрощеного позовного провадження відповідно до цього Кодексу судове засідання не проводиться, процесуальні дії, строк вчинення яких відповідно до цього Кодексу обмежений першим судовим засіданням у справі, можуть вчинятися протягом тридцяти днів з дня відкриття провадження у справі.
Отже, 28.12.2025 сплив тридцятиденний строк наданий сторонам на вчинення процесуальних дій, строк вчинення яких обмежений першим судовим засіданням, а тому суд вважає за можливе розглянути вказану справу по суті. 
Згідно ст. 248 ГПК України суд розглядає справи у порядку спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів з дня відкриття провадження у справі.
Суд визнав надані документи достатніми для всебічного та об`єктивного розгляду спору.
Ураховуючи приписи ч. 4 ст. 240 ГПК України, у зв`язку з розглядом справи без повідомлення (виклику) учасників справи, суд підписує повне рішення без його проголошення – 27.01.2026.
Оскільки розгляд справи здійснювався без виклику представників сторін, фіксування судового процесу за допомогою технічних засобів відповідно до ч. 3 ст. 222 ГПК України не проводилось.

Виклад позицій учасників судового процесу, заяви, клопотання.
В якості підстави для звернення з позовом позивач зазначив про наявність між сторонами господарських правовідносин, які врегульовані умовами договору на виконання робіт №10997/21/19-121-08-21-10405 від 30.06.2021. Позивач доводить, що зобов`язання з виконання проектних робіт: «Нове будівництво сховища легкого типу для тимчасового зберігання кондиціонованих РАВ в залізобетонних контейнерах на Запорізькій АЕС в м. Енергодар, вул. Промислова, 133» Коригування» загальною вартістю 662340,00 грн з ПДВ виконав в узгоджені в договорі строки, про що сторонами підписано Акт здачі-приймання виконаних робіт №1 від 28.12.2021. Строки оплати виконаних робіт погоджено в п. 2.2 договору та становлять – 60 календарних днів з дати підписання Акта здачі-приймання виконаних робіт. Відповідач зобов`язання з оплати наданих йому послуг виконав лише 12.09.2022, тобто з порушенням строків, узгоджених сторонами. У зв`язку з неналежним виконання відповідачем грошового зобов`язання позивач, керуючись 6.2 договору та положеннями ст. ст. 610, 612, 625 ЦК України нарахував та заявив до стягнення пеню в розмірі 125753,87 грн та 3% річних в розмірі 106906,76 грн за період прострочення з 01.03.2022 по 11.09.2022, інфляційні втрати в розмірі 10615,59 грн за період з березня 2022 р. по серпень 2022 р.
У відзиві вх. №25046/08-08/25, який надійшов до суду в системі Електронний суд 12.12.2025, відповідач заперечив проти заявлених позовних вимог. Вважає неправомірним визначення позивачем строку оплати – 28.02.2022. Зазначив, що на вказану позивачем дату обов`язку щодо оплати за виконані роботи у Відповідача не виникло у зв`язку з відсутністю затвердженого ДП «НАЕК «Енергоатом» фінансового плану, як визначено в п. 2.2 договору в редакції протоколу врегулювання розбіжностей. За твердженням відповідача, строк виконання грошового зобов`язання у п. 2.2 договору після затвердження фінплану, не встановлений, відтак обов`язок відповідача щодо оплати виникає протягом семи днів з дня отримання вимоги. Оскільки вимога про сплату виконаних робіт у сумі 662 340,00 грн від Позивача не надходила, тому вважає, що строк оплати не настав, а роботи були оплачені Відповідачем самостійно та вчасно – 12.09.2022.
Посилався на недотримання позивачем досудового врегулювання спору, який передбачений умовами договору як обов`язковий.
Звертав увагу, що Енергодарська міська територіальна громада, в межах якої розташовані виробничі потужності та адміністративні будівлі ЗАЕС, з 04.03.2022 по теперішній час захоплена військовими формуваннями агресора та перебуває у тимчасовій окупації. Правовідносини між Позивачем та Відповідачем, які розглядаються у справі №908/3509/25, нерозривно пов`язані з об`єктами Запорізької АЕС, що забезпечували втрачені виробничі потужності та отримання значної частини доходу. Неможливість своєчасного виконання Відповідачем грошового зобов`язання за спірним договором викликана об`єктивними негативними чинниками, що, по-перше, не залежать від його волі, по-друге, доводить відсутність вини в діях Відповідача.
Заперечив проти застосування штрафних та компенсаційних санкцій. Вважає надані позивачем розрахунки неправильними, оскільки зазначений позивачем період з 01.03.2022 по 11.09.2022 не є простроченим. 
Відповідача просив застосувати строк позовної давності до вимог щодо стягнення 3% річних та інфляційних втрат за період з 01.03.2022 по 11.09.2022.
Звертав увагу суду на відсутність грошового зобов`язання за договором внаслідок її сплати відповідачем 12.09.2022.
Відповідач також заперечив проти покладення на нього витрат на правничу допомогу. Зазначив, що предмет спору в даній справі, характер спірних правовідносин, кількість учасників та обсяг доказування свідчать, що дана справа не є складною. 
У відповіді на відзив ( вх..№25318/08-08/25), яка надійшла до суду в системі Електронний суд, позивач зазначив, що договір укладений між позивачем та відповідачем з дотриманням процедур, передбачених Законом України «Про публічні закупівлі». Згідно вимог статті 4 даного Закону, планування закупівель здійснюється на підставі наявної потреби у закупівлі товарів, робіт і послуг. Заплановані закупівлі включаються до річного плану закупівель. Річний план та зміни до нього безоплатно оприлюднюються замовником в електронній системі закупівель протягом п`яти робочих днів з дня затвердження річного плану та змін до нього. Закупівля здійснюється відповідно до річного плану. У електронній системі закупівель Замовником (відповідачем) оприлюднено звіт про договір про закупівлю, укладений без використання електронної системи закупівель UA-2021-07-02-002401-c. Відповідно до наданого звіту джерело фінансування закупівлі - власний бюджет (кошти від господарської діяльності підприємства). При цьому, в обґрунтуваннях до зазначеної закупівлі зазначено, що дана закупівля планувалася у 2021 році (орієнтовний початок проведення закупівлі травень 2021 – оприлюднено самим замовником), і строк виконання робіт теж у 2021 році.
Розпорядженням Кабінету Міністрів України 18 серпня 2021 р. № 963-р «Про затвердження фінансового плану державного підприємства «Національна атомна енергогенеруюча компанія «Енергоатом» на 2021 рік» було затверджено фінансовий план державного підприємства «Національна атомна енергогенеруюча компанія «Енергоатом» на 2021 рік. Тобто, фінансовий план відповідача на 2021 рік (рік планування відповідної закупівлі, рік виконання відповідних робіт) було затверджено станом на дату підписання між сторонами Акту здачі-приймання виконаних робіт.
Звертав увагу суду на не встановлення обов`язкового досудового врегулювання спору як безумовної передумови для звернення особи, яка вважає, що її права були порушені, невизнані або оспорені іншою особою, із позовом до суду.
Застосування положень ст. 625 ЦК України відбувається незалежно від вини боржника.
Вважає безпідставними посилання відповідача про пропуск позивачем строків позовної давності з огляду на Закон України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19)» № 540-IX від 30.03.2020, яким було доповнено Розділ «Прикінцеві та перехідні положення» Цивільного кодексу України пунктами 12 – 14.
Щодо заперечень відповідача про нарахування до стягнення суми пені зазначив, що оскільки умовами укладеного договору розмір пені обмежений, то до предмету спору входить пеня, що не перевищує розрахунок, зроблений виходячи з подвійної облікової ставки НБУ, що діє в період нарахування пені. 
Позивач звертав увагу суду, що АТ «Харківський науково-дослідний та проектно-конструкторський інститут «Енергопроект» (код ЄДРПОУ 14078902) також входить до Переліку об`єктів державної власності, що мають стратегічне значення для економіки і безпеки держави.
Щодо витрат на правничу допомогу зазначив, що у позові зазначено орієнтовний розрахунок судових витрат, в тому числі і витрат на правничу допомогу.
У заперечення на відповідь на відзив (вх. №25671/08-08/25, документ сформований в системі Електронний суд 19.12.2025) відповідач підтримав раніше викладені заперечення щодо неправильного визначення позивачем строку оплати робіт та відповідно порушення відповідачем грошового зобов`язання та безпідставного застосування санкцій, які погодженні сторонами як умовами договору та положеннями чинного законодавства. Звертав увагу суду на наявність форс-мажорних обставин, що є підставою для звільнення від відповідальності за невиконання/неналежне виконання зобов`язання за Договором. 
Наполягав на застосуванні наслідків спливу позовної давності до вимог про стягнення 3% річних, інфляційних втрат та пені.
Вважає, що нарахування пені суперечитиме загальним засадам цивільного законодавства щодо співмірності належних до сплати штрафних санкцій із сумою прострочення, балансу інтересів сторін.

Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин.
30.06.2021 між Акціонерним товариством «ХАРКІВСЬКИЙ НАУКОВО-ДОСЛІДНИЙ ТА ПРОЕКТНО-КОНСТРУКТОРСЬКИЙ ІНСТИТУТ «ЕНЕРГОПРОЕКТ» (Виконавець, позивач у справі) та Державним підприємством «НАЦІОНАЛЬНА АТОМНА ЕНЕРГОГЕНЕРУЮЧА КОМПАНІЯ «ЕНЕРГОАТОМ» в особі Заступника директора з капітального будівництва – начальника управління капітального будівництва Відокремленого підрозділу «ЗАПОРІЗЬКА АТОМНА ЕЛЕКТРИЧНА СТАНЦІЯ» (Замовник, відповідач у справі) укладено договір №10997/21/19-121-08-21-10405 (надалі – договір).
Відповідно до пункту 3 постанови Кабінету Міністрів України товариство (АТ НАЕК «ЕНЕРГОАТОМ») є правонаступником усіх майнових і немайнових прав та обов`язків державного підприємства «Національна атомна енергогенеруюча компанія «Енергоатом» із дня державної реєстрації товариства. Відповідно до Статуту Акціонерного товариства «Національна атомна енергогенеруюча компанія «Енергоатом», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29 грудня 2023 р. № 1420 Акціонерне товариство «Національна атомна енергогенеруюча компанія «Енергоатом» (далі - товариство) утворено в результаті реорганізації шляхом перетворення державного підприємства «Національна атомна енергогенеруюча компанія «Енергоатом» відповідно до Закону України «Про акціонерне товариство «Національна атомна енергогенеруюча компанія «Енергоатом». Товариство є правонаступником усіх прав і обов`язків державного підприємства «Національна атомна енергогенеруюча компанія «Енергоатом» із дня його державної реєстрації. Таким чином, Акціонерне товариство «Національна атомна енергогенеруюча компанія «Енергоатом» утворено в результаті реорганізації шляхом перетворення державного підприємства «Національна атомна енергогенеруюча компанія «Енергоатом» та є правонаступником усіх прав і обов`язків державного підприємства «Національна атомна енергогенеруюча компанія «Енергоатом». 
Відповідно до п. 1.1 договору Замовник доручає та зобов`язується оплатити, а Виконавець приймає на себе зобов`язання виконання проектних робіт: Нове будівництво сховища легкого типу для тимчасового зберігання кондиціонованих РАВ в залізобетонних контейнерах на Запорізькій АЕС в м. Енергодар, вул. Промислова, 133». Коригування. Код згідно з ДКПП ДК 016:2010 – 71.12.
Вартість робіт за цим договором визначена відповідно до ДСТУ Б Д.1.1-7:2013 (з урахуванням доповнень та змін) та зазначена в Протоколі узгодження договірної ціни (додаток №2) та в Договірній ціні (додаток №4), що є невід`ємними частинами цього договору, складає 633 474,36 грн. Крім того, ПДВ 126 694,87 грн. Усього з урахуванням ПДВ 760 169,23 грн (п. 2.1 договору). 
Пунктом 2.2 договору (згідно з протоколом врегулювання розбіжностей до договору №10997/21/19-121-08-21-10405) встановлено, що оплата виконаних робіт здійснюється шляхом перерахування коштів на розрахунковий рахунок виконавця протягом 60 календарних днів з дати підписання Акта здачі-приймання виконаних робіт. Оплата виконаних робіт здійснюється Замовником за умови наявного затвердженого плану ДП «НАЕК «Енергоатом».
За умовами п. 5.6 договору, підтвердженням належного виконання робіт за договором є підписання сторонами Акта здачі-приймання виконаних робіт.
Пунктом 6.2 договору сторони передбачили, що за порушення строків оплати виконаних робіт Замовник сплачує Виконавцю пеню в розмірі 0,1% від суми простроченого платежу за кожний день прострочення, але не більше подвійної облікової ставки НБУ, що діє в період нарахування пені. Нарахування штрафних санкцій здійснюється за весь час прострочення виконання зобов`язання.
Договір вважається укладеним з моменту його підписання уповноваженими представниками сторін та діє до 31.12.2022 року. Закінчення терміну дії цього договору не звільняє сторони від виконання зобов`язань, що залишились невиконаними (п. 11.1 договору).
Додатком №3 до договору є Календарний плат робіт, відповідно до якого сторонами погоджені підетапи робіт та строки їх виконання. Так, сторонами погоджено (згідно з протоколом врегулювання розбіжностей до договору №10997/21/19-121-08-21-10405), що підетап №1.1 «Коригування ПКД» повинен бути виконаний Виконавцем у строк – 06.08.2021. 
Додатковою угодою №1 від 20.12.2021 до договору сторонами, зокрема, пункт 2.1 договору викладено в новій редакції: «Вартість робіт за цим договором визначена відповідно до ДСТУ Б.Д.1.1-7:2013 (з урахуванням доповнень та змін) та зазначена в Протоколі узгодження договірної ціни (додаток №2 до додаткової угоди №1) та в Договірній ціні (додаток №4 до додаткової угоди №1), що є невід`ємною частиною цього договору, складає 670 629,37 грн. Крім того, ПДВ: 134 125,87 грн. Усього з урахуванням ПДВ: 804 755,24 грн».
У пункті 11 додаткової угоди визначено, що при виконанні робіт за договором 10997/21/19-121-08-21-10405 від 30.06.2021 керуватися новим Календарним планом (додаток №3 до додаткової угоди №1). 
Відповідно до Календарного плану робіт, який є Додатком №3 до додаткової угоди №1 до договору, початок виконання робіт - 30.06.2021, закінчення – 31.03.2022. Етап №1: 1.1 Коригування ПДК. 1.2 Перевірка проектної документації Замовником (вхідний контроль) - початок – 30.06.2021, закінчення - 03.12.2021. 
Додатковою угодою №2 від 02.11.2022 до договору сторони домовились змінити договірну ціну шляхом зменшення кошторисної вартості на 118 679,37 грн. Крім того ПДВ: 23 735,87 грн. Усього з урахуванням ПДВ: 142 415,24 грн. Пункт 2.1 договору виклали в новій редакції: «Вартість робіт за цим договором визначена відповідно до ДСТУ Б.Д.1.1-7:2013 ( з урахуванням доповнень та змін) та зазначена в Протоколі узгодження договірної ціни (додаток 31) до додаткової угоди №2) та в Договірній ціні (додаток №3 до додаткової угоди №2), що є невід`ємною частиною цього договору, складає: 551 950,00 грн. Крім того, ПДВ: 110390,00 грн. Усього з урахуванням ПДВ: 662 340,00 грн.
Відповідно до Календарного плану робіт, який є Додатком №2 до додаткової угоди №2 до договору, початок виконання робіт - 30.06.2021, закінчення – 03.12.2021. Етап №1: 1.1 Коригування ПДК. 1.2 Перевірка проектної документації Замовником (вхідний контроль) - початок – 30.06.2021, закінчення - 03.12.2021. 
За результатами виконаних АТ «Харківський науково-дослідний та проектно-конструкторський інститут «Енергопроект» робіт, 28.12.2021 між сторонами складено та підписано Акт №1 здачі-приймання виконаних робіт до договору № №10997/21/19-121-08-21-10405 від 30.06.2021 «Нове будівництво сховища легкого типу для тимчасового зберігання кондиціонованих РАВ в залізобетонних контейнерах на Запорізькій АЕС в м. Енергодар, вул. Промислова, 133». Коригування». Загальна вартість робіт склала 662 340,00 грн.
Відповідач оплату наданих йому послуг загальною вартістю 662 340,00 грн здійснив 12.09.2022, про що свідчить платіжна інструкція №8515. 
У зв`язку з порушенням відповідачем строків виконання грошового зобов`язання позивач, керуючись 6.2 договору, ст.ст. 610, 612, 625 ЦК України нарахував та заявив до стягнення з відповідача пеню в розмірі 125753,87 грн та 3% річних в розмірі 10615,59 грн за період прострочення з 01.03.2022 по 11.09.2022, інфляційні втрати в розмірі 106906,76 грн за період з березня 2022 по серпень 2022.
Неналежне виконання відповідачем зобов`язань за договором №10997/21/19-121-08-21-10405 від 30.06.2021 в частині своєчасної оплати виконаних робіт стало підставою для звернення позивача до суду, за яким відкрито провадження у даній справі. 
Доказів сплати компенсаційних та штрафних санкцій відповідач на час розгляду справи суду не надав.
Норми права, застосовані судом, оцінка доказів, аргументів, наведених учасниками справи, та висновки щодо порушення, не визнання або оспорення прав чи інтересів, за захистом яких мало місце звернення до суду.
За змістом статті 11 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.
Договором є домовленість сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків (ст. 626 ЦК України).
Договір є обов`язковим для виконання сторонами (ст. 629 ЦК України).
Між сторонами склалися господарські правовідносини на підставі укладеного між ними договору №10997/21/19-121-08-21-10405 на виконання робіт від 30.06.2021, який за своєю правовою природою є договором підряду.
Відповідно до приписів ч. ч. 1, 2 ст. 837 Цивільного кодексу України за договором підряду одна сторона (підрядник) зобов`язується на свій ризик виконати певну роботу за завданням другої сторони (замовника), а замовник зобов`язується прийняти та оплатити виконану роботу. Договір підряду може укладатися на виготовлення, обробку, переробку, ремонт речі або на виконання іншої роботи з переданням її результату замовникові.
Згідно з ч. ч. 1, 2 ст. 843 Цивільного кодексу України у договорі підряду визначається ціна роботи або способи її визначення. Якщо у договорі підряду не встановлено ціну роботи або способи її визначення, ціна встановлюється за рішенням суду на основі цін, що звичайно застосовуються за аналогічні роботи з урахуванням необхідних витрат, визначених сторонами.
За змістом ч. 1 ст. 854 Цивільного кодексу України, якщо договором підряду не передбачена попередня оплата виконаної роботи або окремих її етапів, замовник зобов`язаний сплатити підрядникові обумовлену ціну після остаточної здачі роботи за умови, що роботу виконано належним чином і в погоджений строк або, за згодою замовника, - достроково.
Відповідно до ст. 887 Цивільного кодексу України за договором підряду на проведення проектних та пошукових робіт підрядник зобов`язується розробити за завданням замовника проектну або іншу технічну документацію та (або) виконати пошукові роботи, а замовник зобов`язується прийняти та оплатити їх. До договору підряду на проведення проектних і пошукових робіт застосовуються положення цього Кодексу, якщо інше не встановлено законом.
Згідно із частиною першою статті 509 ЦК України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.
Приписами статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання повинні виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (ст. 525 ЦК України).
Частиною 1 статті 530 ЦК України визначено, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). 
Згідно з ч. 1 ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).
Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його в строк, встановлений договором або законом (ч. 1 ст. 612 ЦК України).
Як установлено судом, у пункті 2.2 договору сторонами погоджений строк оплати виконаних робіт, а саме протягом шістдесяти календарних днів з дати підписання Акта здачі-приймання виконаних робіт. Оплата виконаних робіт здійснюється Замовником за умови наявного затвердженого плану ДП «НАЕК «Енергоатом».
Як свідчать матеріали справи та не спростовано сторонами, Акт №1 здачі-приймання виконаних робіт за результатами виконаних позивачем робіт складено та підписано сторонами – 28.12.2021.
Беручи до уваги умови п. 2.2 договору, Замовник зобов`язаний здійснити оплату виконаних робіт у строк до 28 лютого 2022 року, оскільки 60-тий день 26.02.2022 припадає на вихідний день (субота). Відтак, з 01.03.2022 відповідач допустив прострочення виконання грошового зобов`язання.
Відповідно до платіжної інструкції №8515 відповідач всупереч умовам договору оплату здійснив 12.09.2022.
Так, суд вважає безпідставними аргументи відповідача щодо ненастання строку оплати за виконанні роботи позивачем, у зв`язку з відсутністю затвердженого ДП «НАЕК «Енергоатом» фінансового плану, та після його затвердження у зв`язку з не встановленням такого строку в договорі і не направленням відповідачеві вимоги про оплату виконаних робіт. 
Так, суд ураховує, що пунктом 2.2. договору сторонами погоджений строк здійснення оплати виконаних робіт - протягом 60 календарних днів з дати підписання Акта здачі-приймання виконаних робіт. 
Матеріали справи містять підписаний обома сторонами Акт виконаних позивачем робіт за договором №10997/21/19-121-08-21-10405 на виконання робіт, що в свою чергу є підставою для виконання Замовником обов`язку оплатити вартість виконаних робіт.
Умови договору №10997/21/19-121-08-21-10405 на виконання робіт не містять умов щодо фінансування робіт за цим договором та затвердження відповідної суми в фінансовому плані відповідача.
Суд зауважує, що наявність затвердженого фінансового плану ДП «НАЕК «Енергоатом» як умова здійснення оплати виконаних робіт, не є підставою для звільнення відповідача від обов`язку виконати грошове зобов`язання щодо оплати виконаних позивачем робіт, які прийняті відповідно до акту здачі – приймання виконаних робіт від 28.12.2021.
Ураховуючи наведене суд також відхиляє аргументи відповідача про ненастання строку виконання грошових зобов`язань через ненаправлення позивачем вимоги відповідно до частини 2 ст. 530 ЦК України, оскільки у договорі сторонами встановлений строк (термін) виконання відповідачем грошового зобов`язання. 
Отже, відповідач допустив прострочення виконання грошового зобов`язання, внаслідок чого відповідачеві нараховано пеню в розмірі 125753,87 грн та 3% річних в розмірі 10615,59 грн за загальний період прострочення з 01.03.2022 по 11.09.2022, інфляційні втрати в розмірі 106906,76 грн за період з березня 2022 по серпень 2022.
Згідно з ч. 1 ст. 610 та п. 3 ч. 1 ст. 611 Цивільного Кодексу України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема - сплата неустойки.
Згідно зі ст. 546 ЦК України виконання зобов`язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком. 
Неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання (ч. 1 ст. 549 ЦК України). Договором або законом можуть бути встановлені інші види забезпечення виконання зобов`язання.
Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.
Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити на користь кредитора пеню в розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня. Договором може бути визначено менший розмір пені (ч. 3 ст. 549 ЦК України).
Пунктом 6.2 договору сторонами погоджено, що за порушення строків оплати виконаних робіт Замовник сплачує Виконавцю пеню в розмірі 0,1% від суми простроченого платежу за кожний день прострочення, але не більше подвійної облікової ставки НБУ, що діє в період нарахування пені. Нарахування штрафних санкцій здійснюється за весь час прострочення виконання зобов`язання.
Відповідно до частини 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.
За змістом статті 625 ЦК України нарахування інфляційних втрат на суму боргу та 3% річних входять до складу грошового зобов`язання і є особливою мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові, а тому ці кошти нараховуються незалежно від вини боржника та незалежно від ухвалення рішення суду про присудження суми боргу, відкриття виконавчого провадження чи його зупинення. 
Отже, зважаючи на юридичну природу правовідносин між сторонами, на них поширюється дія положень ч. 2 ст. 625 ЦК України, за якою боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний, в тому числі, сплатити три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.
Відповідно до наявних в матеріалах справи доказів, факт порушення відповідачем зобов`язання щодо своєчасної оплати виконаних позивачем робіт доведений.
Таким чином, суд погоджується з доводами позивача щодо порушення відповідачем грошового зобов`язання та наявності правових підстав для застосування положень ст. 611, ч. 2 ст. 625 ЦК України.
Суд також зазначає, що невиконання або неналежне виконання боржником свого грошового зобов`язання не може бути залишене без реагування та застосування до нього міри відповідальності, оскільки б це суперечило загальним засадам цивільного законодавства, якими є справедливість, добросовісність та розумність (ст. 3 Цивільного кодексу України).
З огляду на те, що відповідачем належним чином не виконано його грошове зобов`язання з оплати виконаних позивачем робіт, нарахування позивачем пені, 3% річних та інфляційних втрат є правомірним.
Згідно з наданими позивачем розрахунками, пеня та 3% річних нараховані на суму простроченого грошового зобов`язання за період прострочення з 01.03.2022 по 11.09.2022 (195 днів), а інфляційні втрати з березня 2022 по серпень 2022.
Господарський суд має з`ясовувати обставини, пов`язані з правильністю здійснення позивачем розрахунку, та здійснити оцінку доказів, на яких цей розрахунок ґрунтується. 
Перевіривши за допомогою юридичної інформаційно-пошукової системи «Законодавство» надані позивачем розрахунки пені, 3% річних та інфляційних втрат, які виконані позивачем правильно, суд дійшов висновку про правильність здійснених позивачем розрахунків пені у розмірі 125753,87 грн, 3% річних в сумі 10615,59 грн та інфляційних втрат в сумі 106906,76 грн.
Стосовно посилань відповідача на наявність форс-мажорних обставин (військова агресія російської федерації проти України, окупація ЗАЕС) як на неможливість виконання грошових зобов`язань за Договором суд зауважує таке.
Статтею 617 ЦК України передбачено, що особа, яка порушила зобов`язання, звільняється від відповідальності за порушення зобов`язання, якщо вона доведе, що це порушення сталося внаслідок випадку або непереборної сили.
Згідно з частиною 2 статті 141 Закону України «Про торгово-промислові палати в Україні» військові дії вважаються форс-мажорними обставинами, що об`єктивно унеможливлюють виконання зобов`язань, передбачених умовами договору.
Указом Президента України № 64/2022 від 24.02.2022 у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України «Про правовий режим воєнного стану» постановлено ввести в Україні воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб.
Наразі строк дії режиму воєнного стану в Україні продовжений та діє на час винесення судового рішення.
Війна як обставина непереборної сили звільняє від відповідальності лише у разі, якщо саме внаслідок пов`язаних із нею обставин юридична чи фізична особа не може виконати ті чи інші зобов`язання.
Тобто, форс-мажорні обставини не мають преюдиційного характеру і при їх виникненні сторона, яка посилається на них як на підставу неможливості виконання зобов`язання, повинна довести наявність таких обставин не тільки самих по собі, але і причинно-наслідковий зв`язок між форс-мажором та неможливістю виконати конкретне зобов`язання.
Лист Торгово-промислової палати України №2024/02.0-7.1 від 28.02.2022 щодо засвідчення форс-мажорних обставин, на який посилається відповідач, адресований «всім, кого він стосується», відтак носить загальний характер. 
Ураховуючи наведене, ненадання відповідачем доказів на підтвердження неможливості виконання зобов`язань саме за договором №10997/21/19-121-08-21-10405 від 30.06.2021 у зв`язку з настанням обставин непереборної сили, суд не вбачає підстав для звільнення відповідача від відповідальності за порушення виконання грошового зобов`язання.
Втім, поза увагою суду не може залишитися той факт, що строк виконання відповідачем грошових зобов`язань настав після повномасштабного вторгнення військ рф на територію України.
24.02.2022 з 05 годин 30 хвилин на території України був введений воєнний стан. 04.03.2022 місто Енергодар та Запорізька АЕС були захоплені військовими силами рф. Дислокація об`єктів Запорізької атомної електростанції (шість енергоблоків – «тисячників» сумарною потужністю 6000 МВт та інші виробничі потужності) у місті Енергодар перебуває з 24 лютого 2022 року у зоні проведення бойових дій, а з 04.03.2022 відноситься до тимчасово окупованої рф території України згідно з Переліком територій, на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупованих рф, який затверджений наказом Міністерства розвитку громад та територій України від 28.02.2025 № 376.
АТ «НАЕК «Енергоатом» входить до переліку підприємств, які мають стратегічне значення для економіки та безпеки держави, оскільки здійснює управління усіма діючими атомними електростанціями на території України та виробляє понад 50% усієї електричної енергії Об`єднаної енергетичної системи України. Безпека держави та населення України знаходяться у безпосередній залежності від сталої роботи об`єктів АТ «НАЕК «Енергоатом». В свою чергу, стала робота енергетичних об`єктів «НАЕК «Енергоатом» залежить від повного та своєчасного фінансування всіх виробничих потреб цих об`єктів. При цьому основним постачальником електричної енергії у цей критично важливий для України період є АЕС. Збереження нормального режиму роботи системи атомних електростанцій є гарантією забезпечення економіки та забезпечення населення держави електроенергією в умовах втрат, завданих країною-агресором.
Виконуючи функції експлуатуючої організації (оператора) атомних електростанцій, «НАЕК «Енергоатом», відповідно до Закону України «Про використання ядерної енергії та радіаційну безпеку», зобов`язане першочергово забезпечувати безпечну експлуатацію ядерних установок. Відповідно, наявні ресурси, в тому числі грошові кошти, «НАЕК «Енергоатом» спрямовує в першу чергу на задоволення потреб безпеки експлуатації АЕС.
Частиною 3 ст. 551 ЦК України передбачено, що розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення.
Відтак, зменшення розміру заявленої до стягнення неустойки є правом суду, а за відсутності у законі переліку таких виняткових обставин, господарський суд, оцінивши надані сторонами докази та обставини справи у їх сукупності, на власний розсуд вирішує питання про наявність або відсутність у кожному конкретному випадку обставин, за яких можливе зменшення неустойки.
При цьому, довести наявність обставин, які можуть бути підставою для відповідного зменшення, має заінтересована особа, яка заявила пов`язане з цим клопотання.
При вирішенні питання про можливість зменшення розміру пені, яка підлягає стягненню з відповідача, суд ураховує вказані вище обставини тимчасової окупації Запорізької АЕС, перебування енергетичної системи України у надскладному стані через постійні обстріли військами рф енергетичної інфраструктури, що спричиняють масове пошкодження мереж, необхідність першочергового забезпечення безпечної експлуатації ядерних установок тощо, а також той факт, що основне зобов`язання виконано відповідачем, відтак стягнення пені не спрямоване на досягнення її завдань зі стимулювання боржника до належної поведінки. Відтак, з метою дотримання балансу інтересів сторін, суд ухвалив зменшити розмір пені на 90%, що складає 12575,39 грн, та в цій частині задовольняє позовні вимоги про стягнення з відповідача пені.
Позовні вимоги про стягнення трьох процентів річних та інфляційних втрат суд задовольняє повністю.
Доводи відповідача про сплив позовної давності за заявленими вимогами про стягнення 3% річних, інфляційних втрат та пені та застосування наслідків спливу позовної давності господарський суд не вважає слушними з огляду на таке.
Відповідно до ст.256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.
За ст.257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.
Частиною 2 статті 258 ЦК України визначено, що позовна давність в один рік застосовується, зокрема, до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені). 
Отже, за вимогами про стягненні компенсаційних санкцій строк позовної давності становить 3 роки, за вимогами про стягнення пені – 1 рік, який почав свій перебіг 01.03.2022.
Законом України № 540-ІХ від 30.03.2020 «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19)» (набрав чинності 02.04.2020) розділ «Прикінцеві та перехідні положення» Цивільного кодексу України доповнено, зокрема пунктом 12 такого змісту:
« 12. Під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені статтями 257, 258, 362, 559, 681, 728, 786, 1293 цього Кодексу, продовжуються на строк дії такого карантину».
У подальшому, Законом від 15.03.2022 №2120-IX «Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законодавчих актів України щодо дії норм на період дії воєнного стану» (набрав чинності 17.03.2022) «Прикінцеві та перехідні положення» ЦК були доповнені п.19 такого змісту:
У період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану строки, визначені статтями 257-259, 362, 559, 681, 728, 786, 1293 цього Кодексу, продовжуються на строк його дії".
Отже, і у п.12, і у п.19 розд. «Прикінцеві та перехідні положення» ЦК йшлося саме про продовження позовної давності.
Натомість Законом від 08.11.2023 №3450-IX «Про внесення змін до Цивільного кодексу України щодо вдосконалення порядку відкриття та оформлення спадщини» (набрав чинності 30.01.2024) п.19 «Прикінцевих та перехідних положень» ЦК України був викладений в новій редакції, а саме:
У період дії воєнного стану в Україні, введеного Указом Президента України "Про введення воєнного стану в Україні" від 24 лютого 2022 року №64/2022, затвердженим Законом України "Про затвердження Указу Президента України "Про введення воєнного стану в Україні" від 24 лютого 2022 року № 2102-IX, перебіг позовної давності, визначений цим Кодексом, зупиняється на строк дії такого стану.
Тобто, порядок обчислення позовної давності був змінений з «продовження на строк дії воєнного стану» на «зупинення на строк дії такого стану».
Карантин був відмінений з 24 години 00 хвилин 30.06.2023 (постанова Кабінету міністрів України від 27.06.2023 № 651).
Отже, на час дії установленого на території України карантину строки, визначені статтями 257, 258 ЦК України, були продовжені з 02.04.2020, а у подальшому з 30.01.2024 зупинені на строк дії воєнного стану.
Пункт 19 розділу «Прикінцеві та перехідні положення» Цивільного кодексу України виключений на підставі Закону № 4434-IX від 14.05.2025, який набрав чинності 04.09.2025.
З огляду на викладене, перебіг позовної давності щодо визнаних судом у цій справі обґрунтованими позовних вимог про стягнення пені, трьох процентів річних та інфляційних втрат був продовженим з моменту виникнення у позивача права вимоги - з 01.03.2022, а з 30.01.2024 по 04.09.2025 р зупиненим.
Позивач звернувся з позовом до суду 24.11.2025 р. З огляду на викладене, поданий АТ «Харківський науково-дослідний та проектно-конструкторський інститут «Енрегопроект» позов є таким, що пред`явлений в межах позовної давності, а тому відсутні підстави для застосування наслідків спливу позовної давності, передбачених статтею 267 ЦК.
Також суд вважає недоречним посилання відповідача на недотримання позивачем позасудового порядку врегулювання спору, визначеного договором як обов`язків, оскільки Конституційним Судом України у справі №1-2/2002 від 09.07.2002 надано офіційне тлумачення стосовно питання обов`язковості досудового врегулювання спорів. Суд вказав, що обов`язкове досудове врегулювання спорів, яке виключає можливість прийняття позовної заяви до розгляду і здійснення за нею правосуддя, порушує право особи на судовий захист. З огляду на зазначені приписи національного законодавства, останнє не встановлює обов`язкового досудового врегулювання спору як безумовної передумови для звернення особи, яка вважає, що її права були порушені, невизнані або оспорені іншою особою, із позовом до суду.
Приписами ст. ст. 76, 77 ГПК України визначено, що належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.
Згідно із ст. ст. 78, 79 ГПК України, достовірними є докази, створені (отримані) за відсутності впливу, спрямованого на формування хибного уявлення про обставини справи, які мають значення для справи. Наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування.
Статтею 86 ГПК України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.
Відповідач заявлені позовні вимоги належними та допустимими доказами не спростував, доказів своєчасної оплати виконаної позивачем роботи суду не надав.
Ураховуючи встановлені обставини у даній справі, предмет та визначені позивачем підстави позову, принципи диспозитивності, змагальності та рівності сторін перед законом і судом, суд дійшов висновку про задоволення позову частково, стягнення з відповідача трьох процентів річних в сумі 10615,59 грн, інфляційних втрат в розмірі 106906,76 грн та пені в сумі 12575,39 грн. В іншій частині вимог суд відмовляє. 
Щодо розподілу судових витрат.
Згідно з п. 12 ч. 3 ст. 2 ГПК України до основних засад (принципів) господарського судочинства, віднесено, зокрема, відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення.
Відповідно до частини 4 ст. 129 ГПК України, судові витрати щодо судового збору у справі покладаються на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Відповідно до частини 9 ст. 129 ГПК України, якщо спір виник внаслідок неправильних дій сторони, суд має право покласти на таку сторону судові витрати повністю або частково незалежно від результатів вирішення спору.
Судом задоволено позовні вимоги частково, стягнуто з відповідача три проценти річних в сумі 10615,59 грн, інфляційні втрати в розмірі 106906,76 грн та пеню в сумі 12575,39 грн. При цьому відповідно до розрахунку, здійсненого позивачем та перевіреного судом, сума пені складає 125 753,87 грн, розмір якої зменшено судом на 90 відсотків. У зв`язку з тим, що спір виник внаслідок неправильних дій відповідача, суд покладає на останнього судові витрати зі сплати судового збору повністю, без урахування зменшення пені. 
Судовий збір у розмірі 2919,31 грн підлягає стягненню з відповідача на користь позивача.
У позові позивачем наведено орієнтовний розрахунок витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 7000,00 грн. 
30.12.2025 до суду від АТ «ХАРКІВСЬКИЙ НАУКОВО-ДОСЛІДНИЙ ТА ПРОЕКТНО-КОНСТРУКТОРСЬКИЙ ІНСТИТУТ «ЕНЕРГОПРОЕКТ» надійшла заява про розподіл судових витрат (вх. №26236/08-08/25, документ сформований в системі Електронний суд 29.12.2025), відповідно до якої позивач просить покласти на відповідача витрати на професійну правничу допомогу в сумі 7000,00 грн. До заяви додані копії: Договору про надання правової дороги №04-22 від 05.08.2022, Додаткових угод № 1 від 05.12.2022, № 2 від 21.08.2023, №3 від 29.12.2023, №4 від 30.12.2024, №5 від 22.12.2025 до договору № 04-22 від 05.08.2022; Протоколу погодження розміру гонорару Адвоката за надання правничої допомоги за договором №04-22 від 05.08.2022; Акт надання правничої допомоги №34 від 22.12.2025 (виконаних робіт) до договору №04-22 від 05.08.2022.
Відповідач 02.01.2026 подав до суду заперечення на заяву про розподіл судових витрат, за змістом яких просив відмовити позивачеві у стягненні витрат на правничу допомогу в розмірі 7000,00 грн; не покладати на АТ «НАЕК» в особі філії «ВП ЗАЕС» всі витрати на професійну правничу допомогу; зменшити розмір витрат на оплату правничої допомоги , у разі задоволення заяви позивача.
Відповідач за текстом заяви зауважив, що позовна заява містить ознаки типовості; у справі немає складних правових позицій та врегульована чіткими приписами чинного законодавства; справа не потребувала дослідження складних за своєю суттю доказів та не потребувала залучення до справи інших учасників. Вважає, що розмір гонорару є неспівмірним зі складністю справи та обсягом наданих послуг, непропорційним, не є необхідними витратами та у повній мірі не відповідає принципам справедливості, розумності, реальності. Витрати на правничу допомогу у справі №908/3509/25 є завищеними, вартість послуг не відповідає критеріям обґрунтованості. З урахуванням своїх доводів просив суд відмовити у задоволенні заяви про відшкодування витратна професійну правничу допомогу. Зменшити розмір витрат на оплату правничої допомоги, у разі задоволення заяви позивача.
Відповідно до ч. 1 ст. 123 ГПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Частиною 3 ст. 123 ГПК України визначено, що до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу та витрати, пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.
Відповідно до ч.ч.1, 2 ст. 126 ГПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. 
За результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
За змістом ч. 3 ст. 126 ГПК України для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. 
Згідно з ч. 1 ст. 26 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» адвокатська діяльність здійснюється на підставі договору про надання правової допомоги.
За змістом статті 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» договір про надання правової допомоги - це домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.
Згідно з ст. 30 Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність» гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.
За змістом наведеної норми адвокатський гонорар може існувати в двох формах - фіксований розмір та погодинна оплата. Вказані форми відрізняються порядком обчислення - при зазначенні фіксованого розміру для виплати адвокатського гонорару не обчислюється фактична кількість часу, витраченого адвокатом при наданні послуг клієнту, і навпаки, підставою для виплати гонорару, який зазначено як погодинну оплату, є кількість годин помножена на вартість такої години того чи іншого адвоката у залежності від його кваліфікації, досвіду, складності справи та інших критеріїв (аналогічна за змістом позиція викладена Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду, зокрема, у постанові від 19.01.2022 у справі № 910/1344/19).
Відповідно до частини 8 статті 129 ГПК України розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).
Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.
На підтвердження понесених витрат на правничу допомогу позивачем надано копію Договору про надання правничої допомоги №04-22 від 05.08.2022, укладеного між адвокатом Барчук Алєсею Вікторівною (Адвокат) та Акціонерним товариством «ХАРКІВСЬКИЙ НАУКОВО-ДОСЛІДНИЙ ТА ПРОЕКТНО-КОНСТРУКТОРСЬКИЙ ІНСТИТУТ «ЕНЕРГОПРОЕКТ» (Клієнт), за умовами якого адвокат зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги Клієнту на умовах і в порядку, що визначені цим договором, а Клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору (п. 1.1 договору).
Відповідно до п. 9 договору розмір гонорару за надання правової допомоги за цим договором встановлюється в розмірі, що визначається за домовленістю сторін. Розмір гонорару у справах (спорах), що мають майновий характер, може встановлюватися у відсотковому співвідношенні від ціни позову, повідомлення – рішення (іншого акту суб`єкта владних повноважень). У разі досягнення за результатами виконання доручення позитивного результату, якого бажає Клієнт. Сторони можуть узгодити доплату до гонорару за позитивний результат.
Суми гонорару зазначаються в Актах про надання правової допомоги, які формуються по мірі необхідності та вручаються безпосередньо Клієнту. У Акті про надання правової допомоги вказується перелік наданої правової допомоги із ідентифікацією та її вартість (п. 9.1 договору).
Пунктом 25 договору встановлено, що цей договір набирає чинності з моменту його підписання та діє до 31 грудня 2022 року.
Протягом 2022 – 2025 років між сторонами укладались додаткові угоди до договору №04-22 від 05.08.2022, а саме: № 1 від 05.12.2022, № 2 від 21.08.2023, №3 від 29.12.2023, №4 від 30.12.2024, №5 від 22.12.2025 до договору № 04-22 від 05.08.2022, відповідно до яких сторонами продовжувався строк цього договору. Такий договір діє до 31 грудня 2026 року (додаткова угода №5 від 22.12.2025).
11.11.2025 між Адвокатом та Клієнтом підписано Протокол погодження розміру гонорару Адвоката за надання правничої допомоги за договором №04-22 від 05.08.2022 року. Відповідно до п. 1 Протоколу сторони погодили, що у рамках договору №04-22 від 05.08.2022, укладеного між Адвокатом та Клієнтом, Адвокат надає правничу допомогу Клієнту у спорі з Акціонерним товариством «Національна атомна енергогенеруюча компанія «ЕНЕРГОАТОМ» про стягнення 3% річних, пені та інфляційних нарахувань за прострочення виконання грошового зобов`язання за договором на виконання робіт №10997/21/19-121-08-21-10405 від 30 червня 2021 року.
У пункті 2 Протоколу Сторони погодили, що гонорар Адвоката за правничу допомогу у спорі, визначеному у пункті 1 даного протоколу, в суді першої інстанції є фіксованим у розмірі 7000 (сім тисяч) 00 грн.
22.12.2025 між Адвокатом Барчук А.В. та Клієнтом АТ «Харківський науково-дослідний та проектно-конструкторський інститут «ЕНЕРГОПРОЕКТ» підписано Акт про надання правничої допомоги №34 (виконаних робіт) до договору №04-22 від 05.08.2022, зі змісту якого вбачається, що Адвокат надав Клієнту наступні послуги:
представництво інтересів Клієнта у господарському судочинстві у спорі із АТ НАЕК «ЕНЕРГОАТОМ» про стягнення 3% річних, пені та інфляційних нарахувань за прострочення виконання грошового зобов`язання за договором на виконання робіт №10997/21/19-121-08-21-10405 від 30 червня 2021 року - справа №908/3509/25:
- підготовка позовної заяви із розрахунком стягуваних сум;
- правовий аналіз доводів відповідача, наведених у відзиві, та наданих на їх обґрунтування доказів;
- підготовка та подання відповіді на відзив.
У п. 2 Акту встановлено, що гонорар (винагорода) Адвоката за надання правничої допомоги, перелік якої наведений у даному Акті складає 7000 (сім тисяч) 00 грн. Надана правнича допомога підлягає оплаті у розмірі 7000,00 грн
У матеріалах справи наявні копія ордеру серії АХ №1312836, виданого 16.12.2025 за договором №04-22 від 05.08.2022 Адвокатом Барчук А.В., на надання правничої (правової) допомоги відповідачеві, копія свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю №1083 від 21.10.2011, виданого Барчук А.В.
Вирішуючи питання про розподіл судових витрат на правничу допомогу суд виходить з такого.
За змістом пункту 12 частини третьої статті 2 ГПК України, до основних засад (принципів) господарського судочинства, віднесено, зокрема, відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення.
Частина четверта статті 126 ГПК України передбачає, що розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами (частини п`ята та шоста статті 126 ГПК України).
Відповідач заперечуючи проти стягнення з нього витрат на професійну правничу допомогу за змістом заяви від 02.01.2026 зазначив про наявність підстав для відмови у стягненні таких витрат. 
Відповідно до частини першої статті 86 ГПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.
При цьому, згідно зі статтею 74 ГПК України, сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. 
АТ НАЕК «ЕНЕРГОАТОМ» аргументуючи підстави для зменшення розміру витрат на надання правничої допомоги зазначив, що позивачем не надано належних доказів формування правового аналізу та стратегії захисту прав клієнта в суді, зокрема, формат, дата та час, зміст та характер тощо; не представлено суду документів чи інших матеріальних носіїв інформації, в яких фіксувався процес формування правової позиції, а також обґрунтування потреби в таких діях; потреба в участі в судових засідання була відсутня, сторони не викликались, справа розглянута в спрощеному позовному провадженні. Також зазначає, що позовна заява містить ознаки типовості, у справі немає складних правових позицій; справа не потребувала складних за своєю суттю доказів.
Проаналізувавши доводи відповідача на підтвердження неспівмірності заявлених позивачем витрат на професійну правничу допомогу, суд не вбачає підстав для зменшення заявленого розміру витрат на професійну правничу допомогу відповідно до приписів частин 4, 5 ст. 126 ГПК України. Так, суд ураховує, що процесуальне законодавство не вимагає на підтвердження надання адвокатом правничої допомоги подавати докази щодо формування правової позиції у справі та стратегії захисту. Позивачем на виконання вимог ст. 126 ГПК України надано детальний опис робіт, виконаних адвокатом у справі №908/3509/25, наведений у акті про надання правничої допомоги №34 від 22.123.2025.
За частиною п`ятою статті 129 ГПК України під час вирішення питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, у тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялись.
Згідно з частиною восьмою статті 129 ГПК України розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлює суд на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подають до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.
Зазначеними нормами права передбачені такі основні критерії визначення та розподілу судових витрат, як їх дійсність, обґрунтованість, розумність і співмірність відповідно до ціни позову, з урахуванням складності та значення справи для сторін. 
У постановах від 19 лютого 2022 року у справі № 755/9215/15-ц та від 05 липня 2023 року у справі № 911/3312/21 Велика Палата Верховного Суду виснувала, що під час визначення суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та потрібності), а також критерію розумності їхнього розміру з огляду на конкретні обставини справи та фінансовий стан обох сторін.
Ті самі критерії застосовує ЄСПЛ, присуджуючи судові витрати. Так, у пункті 154 рішення від 28 листопада 2002 року у справі «Лавентс проти Латвії» (Lavents v. Latvia) за заявою № 58442/00 щодо судових витрат ЄСПЛ зазначив, що за статтею 41 Конвенції він відшкодовує лише витрати, стосовно яких було встановлено, що вони справді були необхідними і становлять розумну суму.
Не є обов`язковими для суду зобов`язання, які склалися між адвокатом та клієнтом у контексті вирішення питання про розподіл судових витрат. Вирішуючи останнє, суд повинен оцінювати витрати, що мають бути компенсовані за рахунок іншої сторони, ураховуючи як те, чи були вони фактично понесені, так і оцінювати їх необхідність. Подібний висновок викладений у пункті 5.44 постанови Великої Палати Верховного Суду від 12.05.2020 у справі №904/4507/18.
Суд з урахуванням конкретних обставин, зокрема ціни позову, може обмежити такий розмір з огляду на розумну необхідність судових витрат для конкретної справи (правова позиція викладена у постанові Верховного Суду у складі об`єднаної палати Касаційного господарського суду від 03.10.2019 у справі № 922/445/19, у постановах Верховного Суду від 01.08.2019 у справі № 915/237/18, від 24.10.2019 у справі № 905/1795/18, від 17.09.2020 у справі № 904/3583/19).
Тобто, суд зобов`язаний оцінити рівень адвокатських витрат, що мають бути присуджені з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично, але й також - чи була їх сума обґрунтованою.
Суд установив, що заявлені витрати на правничу допомогу пов`язані з розглядом цієї справи та підтверджуються наданими доказами.
При вирішенні питання щодо стягнення витрат на правничу допомогу, суд враховує категорію та складність справи, предмет спору, заявлену до стягнення суму, здійснені адвокатом дії зі складення процесуальних документів у цій справі, кількість та обсяг поданих у справі заяв по суті справи, доказів, часу, витраченого адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг).
Розмір витрат на професійну правничу допомогу у даній справі в сумі 7000,00 грн, доведений та документально підтверджений. Понесення таких витрат стало наслідком необхідності захисту позивачем своїх законних прав та охоронюваних майнових інтересів, внаслідок їх порушення з боку відповідача та, відповідно, звернення з позовом до суду.
Керуючись, зокрема, такими критеріями, як обґрунтованість та пропорційність до предмета спору, а також ураховуючи критерій розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи, суд дійшов висновку, що заявлені позивачем витрати на професійну правничу допомогу відповідають зазначеним вище критеріям.
Згідно з ч. 2 ст. 126 ГПК України за результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.
Керуючись частиною 9 ст. 129 ГПК України, витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 7000,00 грн, які визнані судом обґрунтованими, суд покладає на відповідача, відтак такі витрати підлягають стягненню з відповідача на користь позивача у заявленому позивачем розмірі.

Керуючись ст.ст. 123, 129, 232, 233, 236-238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, суд
ВИРІШИВ:

Позов задовольнити частково.
Стягнути Акціонерного товариства «НАЦІОНАЛЬНА АТОМНА ЕНЕРГОГЕНЕРУЮЧА КОМПАНІЯ «ЕНЕРГОАТОМ» (01032, м. Київ, вул. Назарівська, 3; ідентифікаційний код юридичної особи 24584661) в особі філії «Відокремлений підрозділ «Запорізька атомна електрична станція» Акціонерного товариства «Національна атомна енергогенеруюча компанія «Енергоатом» 71503, Запорізька область, м. Енергодар, вул. Промислова, буд. 133, ідентифікаційний код у ВП 19355964) на користь Акціонерного товариства «ХАРКІВСЬКИЙ НАУКОВО-ДОСЛІДНИЙ ТА ПРОЕКТНО-КОНСТРУКТОРСЬКИЙ ІНСТИТУТ «ЕНЕРГОПРОЕКТ» (61005, м. Харків, проспект Героїв Харкова, буд. 10/12; ідентифікаційний код юридичної особи 14078902) 3% річних у розмірі 10615,59 грн (десять тисяч шістсот п`ятнадцять гривень 59 коп.), інфляційні нарахування в розмірі 106906,76 грн (сто шість тисяч дев`ятсот шість гривень 76 коп.), пеню у розмірі 12575,39 грн (дванадцять тисяч п`ятсот сімдесят п`ять гривень 39 коп.), судовий збір у розмірі 2919,31 грн (дві тисячі дев`ятсот дев`ятнадцять гривень 31 коп.) та витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 7000,00 грн (сім тисяч гривень 00 коп.).
В іншій частині позову відмовити.
Після набрання рішенням законної сили видати наказ.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 241 ГПК України, рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Рішення може бути оскаржено шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до Центрального апеляційного господарського суду протягом двадцяти днів з дня складення повного судового рішення.
Повне судове рішення складено згідно з вимогами ст. 238 ГПК України та підписано – 27.01.2026.
Рішення розміщується в Єдиному державному реєстрі судових рішень за веб-адресою у мережі Інтернет за посиланням: http://reyestr.court.gov.ua.

Суддя О.А. Федько