ПОСТАНОВА 
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 січня 2026 року 
м. Черкаси

Справа № 712/8808/25		
Провадження № 22-ц/821/22/26		
Категорія: 304090000 	  	

Черкаський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
головуючої – Василенко Л. І.,
суддів: Карпенко О. В., Новіков О. М.,
секретаря - Кукушкіної А. О.,

учасники справи:
позивач – Публічне акціонерне товариство Акціонерний банк «Укргазбанк»,
представник позивача - Стадник Павло Вікторович
відповідачі: ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ( ОСОБА_4 ),

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Черкаси апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 – адвоката Чорноіваненка Дениса Олександровича на рішення Соснівського районного суду м. Черкаси від 15 серпня 2025 року у справі за позовом Публічного акціонерного товариства Акціонерний банк «Укргазбанк» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ( ОСОБА_4 ) про стягнення трьох процентів річних,

в с т а н о в и в :

Описова частина
Короткий зміст позовних вимог

У червні 2025 року представник ПАТ АБ «Укргазбанк» (далі –Банк) звернувся в суд з позовом до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про стягнення трьох відсотків річних.
Позовна заява мотивована тим, що 02.06.2006 між Банком та відповідачем ОСОБА_1 було укладено кредитний договір, який у подальшому змінювався додатковими угодами від 25.06.2007 та від 30.07.2008, відповідно до яких розмір кредиту збільшувався та кінцевий строк повернення встановлено до 01.06.2026. Для забезпечення виконання зобов`язань за договором були укладені договори поруки із ОСОБА_2 та ОСОБА_3 .
Рішенням Соснівського районного суду м. Черкаси від 05.11.2010 у справі № 2-2972/10, з відповідачів солідарно стягнуто заборгованість за кредитним договором. Вказане рішення залишається невиконаним, борг не погашено у повному обсязі.
Позивач зазначає, що відповідно до ст. 625 ЦК України у разі прострочення виконання грошового зобов`язання боржник зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням інфляційних втрат та 3 % річних. Прострочення триває, тому право на стягнення 3 % річних виникає з моменту порушення грошового зобов`язання і до його виконання. Розрахунок 3 % річних у сумі 4 854,86 доларів США здійснено за період з 12.03.2017 до 23.02.2022.
Посилаючись на вказані обставини, позивач просив суд стягнути солідарно з відповідачів 3 % річних на суму простроченої заборгованості за кредитним договором № СФВ-08/06-10 від 02.06.2006 в розмірі 4 854,86 доларів США, а також судові витрати.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Рішенням Соснівського районного суду м. Черкаси від 15.08.2025 позовні вимоги ПАТ АБ «Укргазбанк» про стягнення трьох процентів річних задоволено частково.
Стягнуто з солідарно із ОСОБА_1 , ОСОБА_2 на користь ПАТ АБ «Укргазбанк» три проценти річних від простроченої суми в розмірі 4 798 доларів США 50 центів.
Стягнуто в рівних частинах із ОСОБА_1 , ОСОБА_2 на користь ПАТ АБ «Укргазбанк» витрати пов`язані зі сплатою судового збору в розмірі 2 393,30 грн, по 1 196,65 грн з кожного.
В задоволенні інших позовних вимог відмовлено.
Рішення суду першої інстанції мотивовано тим, що позовні вимоги підлягають задоволенню частково: з огляду на встановлений судом факт припинення поруки ОСОБА_3 з 30.07.2008, підтверджений рішенням Черкаського апеляційного суду від 22.02.2022 у справі № 2-2972/10, вимоги позивача до неї про стягнення трьох процентів річних є безпідставними та не підлягають задоволенню. Водночас вимоги до ОСОБА_1 та ОСОБА_2 є обґрунтованими, підтверджуються належними і допустимими доказами.
За таких обставин суд дійшов висновку, що позовна давність за вимогами про стягнення трьох процентів річних за період з 12.03.2017 до 01.04.2017 спливла, а тому з відповідачів підлягає стягненню сума трьох процентів річних у розмірі 4 798,50 доларів США за період з 02.04.2017 до 23.02.2022.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги

У вересні 2025 року представник ОСОБА_1 – адвокат Чорноіваненко Д. О. подав апеляційну скаргу, в якій просив скасувати рішення Соснівського районного суду м. Черкаси від 15.08.2025 в частині стягнення із ОСОБА_1 , ОСОБА_2 3% річних в сумі 4 798,50 доларів США та прийняте нове рішення, яким позов ПАТ АБ «Украгазбанк» задовольнити частково, відмовити ПАТ АБ «Укргазбанк» у стягненні 3% річних за період з 12.03.2017 по 23.02.2019 на суму 2 938,93 доларів США, та стягнути кошти в сумі 1 859,57 доларів США.
Стягнути з ПАТ АБ «Укргазбанк» судові витрати, а саме витрати по сплаті судового збору та витрати на правову допомогу адвоката.

Аргументи учасників справи
Доводи особи, яка подала апеляційну скаргу

Апеляційна скарга мотивована тим, що скаржник не погоджується із висновками суду про безперервність строку позовної давності внаслідок настання подій карантину та війни.
На думку скаржника, суд може задовольнити позов в частині стягнення 3% річних із ОСОБА_1 та ОСОБА_2 лише за період з 24.02.2019 по 01.04.2024, оскільки карантин введено з 12.03.2020 по 01.07.2023. Тобто 01.07.2023 продовжився перебіг строку позовної давності для пред`явлення вимог, які виникли з 12.03.2017.
Позивач звернувся із позовом 30.06.2025, то позовні вимоги про стягнення 3% річних за період з 12.03.2017 по 12.03.2019 (позовна давність по яким настала в період з 01.07.2023 по 29.06.2025) заявлено позивачем із пропуском строків позовної давності на звернення до суду.
На думку скаржника, зупинення перебігу строків позовної давності у зв`язку із початком війни не пов`язано із продовженням строків позовної давності у зв`язку із карантином. Ці дві події є незалежними одна від одної, а від так позовні вимоги, строк пред`явлення яких вичерпався під час дії карантину, не можуть бути продовжені у зв`язку із військовим станом.
Отже, на думку скаржника, суд зробив висновки, які не відповідають обставинам справи, внаслідок чого прийняв незаконне рішення, яке підлягає скасуванню на підставі п. 3 ч. 1 ст. 376 ЦПК України. 

Відзив на апеляційну скаргу.

23 жовтня 2025 року надійшов відзив від представника ПАТ АБ «Укргазбанк» - Стадника П. В. на апеляційну скаргу, в якому зазначено, що рішення Соснівського районного суду м. Черкаси від 15.08.2025 є законним та ухваленим у відповідності до норм матеріального та процесуального права.
Вважає, що звернення до суду з позовними вимогами про стягнення трьох процентів річних, нарахованих за період з 02.04.2017 до 23.02.2022, тобто без обмеження останніми трьома роками, що передували подачі позову, є обґрунтованим. Доводи відповідача про безпідставність нарахування трьох процентів річних протягом зазначеного періоду спростовуються висновками викладеними в судовому рішенні. 

Фактичні обставини справи

Судом першої інстанції встановлено, що 02.06.2006 між ВАТ АБ «Укргазбанк», правонаступником якого є ПАТ АБ «Укргазбанк», та ОСОБА_1 укладено кредитний договір № СФВ-08/06-10, згідно з яким позичальник отримав кредит в сумі 5000,00 доларів США, відповідно до додаткової угоди про внесення змін та доповнень до кредитного договору № СФВ-08/06-10 від 02.06.2006, укладеної 25.06.2007 суму кредиту було збільшено до 14 000,00 доларів США, відповідно до додаткової угоди про внесення змін та доповнень до кредитного договору № СФВ-08/06-10 від 02.06.2006, укладеної 30.07.2008, суму кредиту збільшено до 34 112,00 доларів США.
В забезпечення виконання зобов`язань позичальника за кредитним договором, 02.06.2006 між АБ «Укргазбанк» та ОСОБА_1 і ОСОБА_3 був укладений договір поруки № СФВДП-08/06-10, зі змінами від 25.06.2007 та 30.07.2008 в зв`язку зі збільшенням розміру основного зобов`язання, а також 30.07.2008 між АБ «Укргазбанк», ОСОБА_1 та ОСОБА_2 укладений договір поруки № СФВДП-08/06-10/02.
Оскільки ОСОБА_1 не виконано зобов`язання кредитного договору, а саме щодо оплати кредиту та процентів за користування кредитом у строки, визначені кредитним договором позивач звернувся до суду з позовом про стягнення заборгованості та звернення стягнення на предмет іпотеки.
Заочним рішенням Соснівського районного суду м. Черкаси від 05.11.2010 у справі № 2-2972/10 стягнути солідарно із ОСОБА_1 , ОСОБА_3 , ОСОБА_2 на користь АБ «Укргазбанк» заборгованість за кредитним договором в сумі 35 915,54 доларів США, 20 320,54 грн та 1 700 грн судового збору, 120 грн витрати на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи, а всього 35 915,54 доларів США та 22 140,54 грн. Стягнуто із ОСОБА_3 на користь АБ «Укргазбанк» штраф у розмірі 2 310 грн.
За апеляційною скаргою представника ОСОБА_3 – адвоката Чорноіваненка Д. О. заочне рішення Соснівського районного суду м. Черкаси від 05.11.2010 в частині вимог АТ АБ «Укргазбанк» до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості 22.02.2022 Черкаським апеляційним судом скасовано та ухвалено в цій частині нове рішення, яким у задоволенні позову до ОСОБА_3 про солідарне стягнення заборгованості за кредитним договором в сумі 35 915,54 доларів США, 20 320,54 грн відмовлено. В іншій частині вказане судове рішення залишено без змін.
На підставі вказаного рішення 01.02.2022 приватним виконавцем Недоступом Д. М. відкрито виконавчі провадження під № № 684411706, 68437338 про стягнення із ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на користь АБ «Укргазбанк» заборгованості за кредитним договором.

Мотивувальна частина
Позиція Черкаського апеляційного суду

Згідно зі статтею 129 Конституції України однією з основних засад судочинства є забезпечення апеляційного оскарження рішення суду, а відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод таке конституційне право повинно бути забезпечене судовими процедурами, які повинні бути справедливими.
Відповідно до частини першої статті 352 ЦПК України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково.
Рішення Соснівського районного суду м. Черкаси від 15.08.2025 оскаржується відповідачем ОСОБА_1 . Іншими учасниками справи апеляційні скарги на вказане рішення суду не подані, а тому рішення суду в даній частині судом апеляційної інстанції не переглядається відповідно до частини першої статті 367 ЦПК України.
Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення учасників справи, переглянувши справу за наявними в ній доказами, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів дійшла наступного висновку.

Мотиви, з яких виходить апеляційний суд, та застосовані норми права

Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.
Відповідно до вимог частин першої і другої статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.
Згідно з частинами першою, другою та п`ятою статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.
Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Позивач звернувся до суду із вимогою про стягнення із ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 трьох процентів річних на суму простроченої заборгованості за кредитним договором від 02.06.2006 в розмірі 4 854,86 доларів США.
Задовольняючи частково позовні вимоги ПАТ АБ «Укргазбанк» суд першої інстанції виходив з того, що рішенням Черкаського апеляційного суду від 22.02.2022 у справі № 2-2972/10 порука ОСОБА_3 з 30.07.2008 припинена, а тому вимоги позивача до останньої про стягнення трьох процентів річних є безпідставними та не підлягають задоволенню.
Водночас суд дійшов висновку, що позовна давність за вимогами про стягнення трьох процентів річних за період з 12.03.2017 до 01.04.2017 спливла, а тому з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 підлягає стягненню сума трьох процентів річних у розмірі 4 798,50 доларів США за період з 02.04.2017 до 23.02.2022.
Колегія суддів погоджується з висновком суду, виходячи із наступного.
Згідно із частинами першою та четвертою статті 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.
За змістом принципу диспозитивності цивільного судочинства, закріпленого у статті 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.
За змістом положень статті 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін) (стаття 530 ЦК України).
Зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином (стаття 599 ЦК України).
Згідно зі статтею 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).
Отже, для належного виконання зобов`язання необхідно дотримуватись визначених у договорі строків, зокрема щодо сплати коштів, визначених кредитним договором, а тому прострочення виконання зобов`язання є його порушенням.
Положеннями статті 611 цього Кодексу передбачено, що в разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.
Частиною другою статті 625 ЦК України визначено обов`язок боржника, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора сплатити суму боргу з урахуванням установленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також трьох процентів річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.
В силу вимог частини першої статті 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.
Вимагати сплати суми боргу з урахуванням індексу інфляції, а також трьох процентів річних є правом кредитора, яким останній наділений у силу нормативного закріплення зазначених способів захисту майнового права та інтересу.
Аналогічний висновок наведено у постанові Об`єднаної Палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 05.07.2019 у справі № 905/600/18.
Велика Палата Верховного Суду у постанові від 07.04.2020 у справі № 910/4590/19 (провадження № 12-189гс19) звернула увагу на те, що інфляційні та річні проценти нараховуються на суму простроченого основного зобов`язання. Тому зобов`язання зі сплати інфляційних та річних процентів є акцесорним, додатковим до основного, залежить від основного і поділяє його долю. Відповідно й вимога про сплату інфляційних та річних процентів є додатковою до основної вимогою.
Велика Палата Верховного Суду у постанові від 24.04.2024 у справі № 657/1024/16 зазначила, що оскільки внаслідок невиконання боржником грошового зобов`язання у кредитора виникає право на отримання сум, передбачених статтею 625 цього Кодексу, за увесь час прострочення, тобто таке прострочення є триваючим правопорушенням, то право на позов про стягнення інфляційних втрат і трьох процентів річних виникає за кожен місяць з моменту порушення грошового зобов`язання до моменту його усунення.
Чинне законодавство не пов`язує припинення зобов`язання з наявністю судового рішення чи відкриттям виконавчого провадження з його примусового виконання, а наявність судових актів про стягнення заборгованості не припиняє грошових зобов`язань боржника та не позбавляє кредитора права на отримання передбачених частиною другою статті 625 ЦК України сум. Вирішення судом спору про стягнення грошових коштів за договором не змінює природи зобов`язання та підстав виникнення відповідного боргу (постанова ВП ВС від 04.06.2019 у справі № 916/190/18).
Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції, рішення Соснівського районного суду м. Черкаси від 05.11.2010 станом на 23.02.2022 (дата проведення позивачем розрахунку 3% річних) не виконане, отже зобов`язання відповідачів не припинилося.
Відповідно до розрахунків наданих позивачем, заборгованість відповідачів зі сплати трьох відсотків річних на суму боргу в розмірі 32 652,02 доларів США (за період з 12.03.2017 по 23.02.2022) становить 4 854,86 доларів США.
В зв`язку з вищевикладеним суд першої інстанції прийшов до висновку, з яким погоджується і колегія суддів, що з огляду на встановлений факт припинення поруки ОСОБА_3 з 30.07.2008 відповідно до рішення Черкаського апеляційного суду від 22.02.2022 у справі 2-2972/10, вимоги позивача до останньої про стягнення трьох процентів річних є безпідставними та не підлягають задоволенню. Вимоги ПАТ АБ «Укргазбанк» до ОСОБА_1 та ОСОБА_2 про стягнення трьох процентів річних є обґрунтованими, підтверджуються належними та допустимими доказами. 
Щодо строку позовної давності, колегія суддів зазначає наступне.
Відповідно до статті 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.
За приписами статті 257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.
Перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. За зобов`язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання (частини перша та п`ята статті 261 ЦК України).
Аналіз змісту статей 256, 257 та 261 ЦК України в їх сукупності і взаємозв`язку дозволяє зробити висновок, що до правових наслідків порушення грошового зобов`язання, передбачених статтею 625 ЦК України, застосовується загальна позовна давність тривалістю у три роки.
Як вказала Велика Палата Верховного Суду в постанові від 08.11.2019 у справі № 127/15672/16-ц, невиконання боржником грошового зобов`язання є триваючим правопорушенням, тому право на позов про стягнення коштів на підставі статті 625 ЦК України виникає у кредитора з моменту порушення грошового зобов`язання до моменту його усунення і обмежується останніми трьома роками, які передували подачі такого позову.
Таким чином, з огляду на вищенаведені правові висновки право позивача на звернення до суду з позовом про стягнення трьох процентів річних мало б обмежуватися останніми трьома роками, які передували поданню такого позову.
Установлення часових меж судового захисту порушеного права забезпечує правову стабільність та сприяє усуненню правової невизначеності. Позовна давність спонукає учасників правовідносин до вчинення дій, спрямованих на захист порушених прав, у чітко визначені строки, які мають бути розумними.
За загальним правилом позовна давність триває безперервно з моменту усвідомлення учасником правовідносин порушення його права і до спливу цього строку звернення до суду.
Законодавство може визначати певні обставини, які впливають на перебіг позовної давності і змінюють порядок її обчислення. До таких обставин відноситься зупинення перебігу позовної давності та її переривання, що передбачено статтями 263 та 264 ЦК України.
Водночас під час дії карантину та воєнного стану законодавець застосував нову конструкцію, якою тимчасово доповнив перелік обставин, які впливають на перебіг позовної давності, а саме продовження позовної давності.
Постановою Кабінету Міністрів України від 11 березня 2020 року № 211 «Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2» з 12 березня 2020 року на всій території України було встановлено карантин.
Законом України від 30 березня 2020 року № 540-IX «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19)» (далі - Закон № 540-IX) розділ «Прикінцеві та перехідні положення» Цивільного кодексу України доповнено пунктом 12, відповідно до якого під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені статтями 257, 258, 362, 559, 681, 728, 786, 1293 цього Кодексу, продовжуються на строк дії такого карантину. Цей Закон набрав чинності 02 квітня 2020 року.
Отже, початок продовження строку для звернення до суду потрібно пов`язувати саме з моментом набрання чинності 02 квітня 2020 року Законом № 540-IX.
Аналогічний висновок викладений Великою Палатою Верховного Суду в постанові від 06 вересня 2023 року у справі № 910/18489/20.
Строк дії карантину неодноразово продовжувався, а відмінений він був з 24 години 00 хвилин 30 червня 2023 року відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 27 червня 2023 року № 651 «Про відміну на всій території України карантину, встановленого з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2».
Отже, під час дії карантину позовна давність була продовжена з 02 квітня 2020 року до 30 червня 2023 року.
Поряд із цим Указом Президента України від 24 лютого 2022 року № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні» було введено воєнний стан в Україні із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України. Надалі строк дії воєнного стану в Україні неодноразово продовжувався Указами Президента України, цей стан триває до теперішнього часу.
Законом України від 15 березня 2022 року № 2120-ІХ «Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законодавчих актів України щодо дії норм на період дії воєнного стану» (далі - Закон № 2120-ІХ) розділ «Прикінцеві та перехідні положення» Цивільного кодексу України доповнено пунктом 19, згідно з яким у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану строки, визначені статтями 257-259, 362, 559, 681, 728, 786, 1293 цього Кодексу, продовжуються на строк його дії. Закон № 2102-IX набрав чинності 17 березня 2022 року.
Надалі Законом України від 08 листопада 2023 року № 3450-ІХ «Про внесення змін до Цивільного кодексу України щодо вдосконалення порядку відкриття та оформлення спадщини» (далі - Закон № 3450-ІХ) пункт 19 розділу «Прикінцеві та перехідні положення» Цивільного кодексу України викладено в новій редакції, відповідно до якої у період дії воєнного стану в Україні, введеного Указом Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24 лютого 2022 року № 64/2022, затвердженим Законом України від 24 лютого 2022 року № 2102-IX «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні», перебіг позовної давності, визначений цим Кодексом, зупиняється на строк дії такого стану. Закон № 3450-ІХ набрав чинності 30 січня 2024 року.
Таким чином, в умовах дії воєнного стану строк звернення до суду (позовна давність) було продовжено від початку воєнного стану до 29 січня 2024 року, а після 30 січня 2024 року перебіг такого строку зупинився і такий стан триває дотепер.
В зв`язку з вищевикладеним, колегія суддів зазначає, що в разі якщо позовна давність не спливла станом на 02 квітня 2020 року, то цей строк звернення до суду спочатку було продовжено (до 30 червня 2023 року - на строк дії карантину, а надалі до 29 січня 2024 року - на строк дії воєнного стану), а з 30 січня 2024 року перебіг строку звернення до суду зупинився на строк дії воєнного стану.
За таких обставин звернення до суду з позовними вимогами про стягнення трьох процентів річних, нарахованих за період з 02.04.2017 до 01.04.2024, тобто без обмеження останніми трьома роками, що передували подачі позову, є обґрунтованим. Доводи скаржника про безпідставність нарахування трьох процентів річних протягом зазначеного періоду спростовуються викладеними висновками.
Суд першої інстанції вірно зазначив, що позовна давність за вимогами про стягнення трьох процентів річних за період з 12.03.2017 до 01.04.2017 спливла.
Колегія судів вважає, що суд першої інстанції прийшов до обґрунтованого висновку, що з відповідачів ОСОБА_1 та ОСОБА_2 підлягає солідарному стягненню за період з 02.04.2017 до 23.02.2022 сума трьох процентів річних у розмірі 4 798,50 доларів США.
Згідно частин першої, п`ятої, шостої статті 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Відповідно до статті 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.
Таким чином, судом першої інстанцій виконано вимоги статті 89 ЦПК України щодо оцінки доказів і статті 263 ЦПК України щодо законності та обґрунтованості рішення суду, повно і всебічно досліджено і оцінено докази та встановлено обставини у справі, правильно застосовано норми матеріального права.
Доводи, викладені в апеляційній скарзі висновків суду в оскаржуваній частині не спростовують, на законність оскаржуваного судового рішення не впливають.
Згідно з усталеною практикою Європейського суду з прав людини, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).
У відповідності статті 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.
Враховуючи викладене, колегія суддів вважає, що постановлене у справі рішення в оскаржуваній частині є законним та обґрунтованим і підстав для його зміни чи скасування за наведеними у скарзі доводами колегія суддів не вбачає, оскільки її доводи суттєвими не являються, носять суб`єктивний характер, не відповідають обставинам справи і правильності висновків суду не спростовують.
Відповідно до статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Враховуючи, що колегія суддів прийшла до висновку про відмову в задоволенні апеляційної скарги представника ОСОБА_1 – адвоката Чорноіваненка Д. О.на рішення Соснівського районного суду м. Черкаси від 15 серпня 2025 року в оскаржуваній частині, судові витрати слід залишити за позивачем.
Керуючись ст. ст. 374, 375, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, Черкаський апеляційний суд, -

у х в а л и в :

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 – адвоката Чорноіваненка Дениса Олександровича – залишити без задоволення.
Рішення Соснівського районного суду м. Черкаси від 15 серпня 2025 року в оскаржуваній частині – залишити без змін.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її ухвалення та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення, в порядку та за умов визначених ЦПК України.
Текст постанови складено 15 січня 2026 року.

Головуюча        Л. І. Василенко

Судді         О. В. Карпенко

О. М. Новіков