Номер провадження: 22-ц/813/811/26 
Справа № 947/14958/24
Головуючий у першій інстанції Васильків О. В.
Доповідач Таварткіладзе О. М.

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД 
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05.02.2026 року м. Одеса
Одеський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
головуючого – Таварткіладзе О.М.,
суддів: Сєвєрової Є.С., Погорєлової С.О.,
розглянувши у порядку письмового провадження в залі суду в м. Одеса апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 адвоката Півоварського Володимира Євгенійовича на рішення Київського районного суду м. Одеси від 05 серпня 2024 року по цивільній справі за позовом Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «ПЗУ Україна» до ОСОБА_1 про стягнення матеріального збитку, заподіяного в результаті дорожньо-транспортної пригоди, - 

В С Т А Н О В И В:

У травні 2024 року Приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «ПЗУ Україна» звернулось до суду з позовом до  ОСОБА_1 з позовом про відшкодування сплаченого страхового відшкодування та просило стягнути з відповідача на користь позивача страхове відшкодування у розмірі 52 023,98 грн. виплаченого потерпілому у ДТП за договором добровільного страхування, мотивуючи це тим, що 01.06.2021 року в м. Одеса по вул. Рішельєвська, 11, сталася ДТП за участю автомобіля TOYOTA RAV 4, реєстраційний номер НОМЕР_1 під керуванням водія ОСОБА_1 та автомобіля RENAULT DASTER, реєстраційний номер НОМЕР_2 . Внаслідок ДТП транспортні засоби отримали механічні пошкодження. В подальшому ПрАТ "СК "ПЗУ Україна" здійснило страхове відшкодування потерпілій особі, яке відповідач має відшкодувати, оскільки право вимоги відшкодування від особи, відповідальної за завдані збитки, перейшло до ПрАТ "СК "ПЗУ Україна".
Рішенням Київського районного суду м. Одеси від 05 серпня 2024 року позов задоволено, стягнуто з ОСОБА_1 на користь Приватного акціонерного товариства "ПЗУ Україна" (код ЄДРПОУ 20782312, місцезнаходження: м. Київ, вул. Січових Стрільців, буд. 40) суму сплаченого страхового відшкодування в розмірі 52 023,98 грн. В порядку розподілу судових витрат стягнуто з  ОСОБА_2 на користь Приватного акціонерного товариства "ПЗУ Україна" судовий збір в розмірі 3028,00 грн.
Не погоджуючись з таким рішенням суду першої інстанції представник відповідача ОСОБА_1 адвокат Півоварський Володимир Євгенійович подав апеляційну скаргу в якій просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове судове рішення, яким у задоволенні позову відмовити. 
Апеляційна скарга обґрунтована тим, що рішення суду першої інстанції ухвалено при неповному з`ясуванні обставин справи, що мають значення для справи, з порушенням норм процесуального права, неправильному застосуванні норм матеріального права. 
Ухвалою суду від 12.11.2024 року відкрито провадження у справі за позовом та постановлено, що справа буде розглянута у порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін.
Представник позивача приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "ПЗУ Україна" подав відзив на апеляційну скаргу, в якому просив апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін. 
Згідно із ч. 13 ст. 7 ЦПК України, розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи (їх виклик). У такому випадку судове засідання не проводиться.
Пунктом 1 ч. 4, п. 1 ч. 6 ст. 19 ЦПК України передбачено, що спрощене позовне провадження призначене для розгляду малозначних справ.
Малозначними справами є справи, у яких ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб 
Відповідно п. 1 ч. 1, ч. ч. 2, 4 ст. 274 ЦПК України у порядку спрощеного позовного провадження розглядаються малозначні справи.
У порядку спрощеного позовного провадження може бути розглянута будь-яка інша справа, віднесена до юрисдикції суду, за винятком справ, зазначених у частині четвертій цієї статті.
В порядку спрощеного позовного провадження не можуть бути розглянуті справи у спорах: 1) що виникають з сімейних відносин, крім спорів про стягнення аліментів збільшення їх розміру, оплату додаткових витрат на дитину, стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів, індексацію аліментів, зміну способу їх стягнення, розірвання шлюбу та поділ майна подружжя; 2) щодо спадкування; 3) щодо приватизації державного житлового фонду; 4) щодо визнання необґрунтованими активів та їх витребування відповідно до глави 12 цього розділу; 5) в яких ціна позову перевищує двісті п`ятдесят розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб; 6) інші вимоги, об`єднанні з вимогами у спорах, вказаних у пунктах 1 – 5 цієї частини. 
Дана справа за ціною позову (52 023,98 грн.) є малозначною, тому вона підлягає розгляду в порядку спрощеного позовного провадження.
Згідно зі ст. 369 ЦПК України справу розглянуто апеляційним судом без виклику її учасників. 
Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши законність та обґрунтованість рішення в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає за необхідне апеляційну скаргу задовольнити частково.
Відповідно до ч. 1, 2 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги; суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.
Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.
Відповідно до ст. 376 ЦПК України підставами для скасування рішення суду першої інстанції і ухвалення нового рішення або зміни рішення є: неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права. Неправильним застосуванням норм матеріального права вважається: неправильне тлумачення закону, або застосування закону, який не підлягає застосуванню, або незастосування закону, який підлягав застосуванню. Порушення норм процесуального права може бути підставою для скасування або зміни рішення, якщо це порушення призвело до неправильного вирішення справи.
Згідно ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Зазначеним вимогам закону рішення суду першої інстанції у повній мірі не відповідає. 
Задовольняючи позов, стягуючи з відповідача на користь позивача сплачене останнім потерпілій у ДТП особі, яка виступала страхувальником у діючому на час настання страхового випадку договорі добровільного страхування, укладеного з позивачем, страхове відшкодування у розмірі 52 023,98 грн., суд першої інстанції виходив з обґрунтованості та доведеності заявлених вимог. 
При цьому суд вказав, що відповідач не отримав направлену судом на адресу його реєстрації копію ухвали про відкриття провадження та позовну заяву з додатками і не скористався своїм правом на подання відзиву на позовну заяву, а також на подання інших клопотань та заяв. 
Погодитися з усіма такими висновками районного суду не можна.
Судом встановлено, що:
- відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_3 від 30.07.2019 року ТОВ "УЛФ-ФІНАНС" є власником автомобіля RENAULT DASTER, 2019 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_2 /а.с.13/.
- 17.03.2017 року між ПрАТ "СК "ПЗУ Україна" та АТ "ТАСКОМБАНК" укладено Генеральний договір добровільного страхування наземних транспортних засобів №GA.TAS.000003 /а.с.4-12/.
- 01.06.2021 року в м. Одесі на вул. Рішельєвській, 11 відбулась дорожньо-транспортна пригода за участю водія ОСОБА_1 , який керував транспортним засобом TOYOTA RAV 4 д. н. з. НОМЕР_1 та автомобіля RENAULT DUSTER д. н. з. НОМЕР_2 , що оформлено протоколом про адміністративне правопорушення від 01.06.2021 серії ДПР 18 № 287877.
Постановою судді Приморського районного суду м. Одеси Павлик І.А. від 22.07.2021 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП.
Постановою Одеського апеляційного суду від 22.10.2021 року провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 закрито у зв`язку з закінченням строків притягнення особи до адміністративної відповідальності, передбачених ст. 38 КУпАП.
01.06.2021 року АТ "ТАСКОМБАНК" звернулося до ПрАТ "ПЗУ Україна" з заявою про настання випадку, що має ознаки страхового, №7045, та 11.06.2021 року був складений протокол технічного огляду КТЗ, здійснено відповідний розрахунок та згідно з платіжним дорученням № 00057011 від 30.06.2021 року ПрАТ СК "ПЗУ Україна" на користь ТОВ АВТО ГРУП+ здійснено страхове відшкодування (АТ "ТАСКОМБАНК", НОМЕР_2 ), за авт. рем. роб. зг. рах. №АГ-00005709 від 11.06.2021 року на суму 52 023,98 грн. /а.с.14-19/.
Колегія суддів виходить з наступного.
Частиною першою статті 15 Цивільного кодексу України передбачено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення та захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного права. 
За змістом частини першої статті 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.
Згідно ч. 1 ст. 979 ЦК України, за договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору.
Згідно ст. 27 Закону України "Про страхування" передбачено, що до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, в межах фактичних затрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за заподіяний збиток.
Згідно зі ст. 993 ЦК України та ст. 27 Закону України "Про страхування" до страховика потерпілого переходить право вимоги до завдавача шкоди у деліктному зобов`язанні у межах виплаченого потерпілому страхового відшкодування. Після такої виплати деліктне зобов`язання не припиняється. У ньому відбувається заміна кредитора: до страховика потерпілого переходить право вимоги, що належало цьому потерпілому у деліктному зобов`язанні, у межах виплаченого йому страхового відшкодування. Такий перехід права вимоги є суброгацією.
Виходячи із вищезазначеного, можливість застосування механізму суброгації обмежена рамками майнового страхування з урахуванням наведених приписів. За своєю правовою природою регрес істотно відрізняється від суброгації. Основна відмінність полягає в тому, що при суброгації переходить існуюче право з усіма його забезпеченнями, а регрес породжує нове право. Суброгація - це перехід прав до третьої особи на основі закону. Регрес - це право, що виникає у особи внаслідок платежу. При суброгації до страховика переходить право, що вже виникло (з моменту заподіяння шкоди) у страхувальника, відповідно регрес - це право зворотної вимоги, що виникає у страховика (регредієнта) до винної особи (регресату) на тій основі, що страховик попередньо провів виконання за страховим зобов`язанням, виплативши страхове відшкодування страхувальникові, тобто право регресу виникає з моменту сплати за третю особу.
Роз`яснення про застосування вищезазначених понять також наведені у п. 27 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ "Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки" N 4 від 01 березня 2013 року згідно з яким, при вирішенні спорів про право зворотної вимоги страховика суди повинні розрізняти поняття "регрес" та "суброгація". Наприклад, у випадку суброгації відбувається лише заміна осіб у вже наявному зобов`язанні (заміна активного суб`єкта) зі збереженням самого зобов`язання. У такому разі страхувальник передає свої права страховикові на підставі договору і сприяє реалізації останнім прийнятих суброгаційних прав. У випадку регресу одне зобов`язання замінює собою інше, але переходу прав від одного кредитора до іншого не відбувається.
При цьому, регрес регулюється загальними нормами цивільного права зокрема ст. 1191 ЦК України, а також ст. 38 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів", а для суброгації відповідно до ст. 993 ЦК України і ст. 27 Закону України "Про страхування" встановлено особливий правовий режим. Оскільки при суброгації відбувається заміна особи в зобов`язанні, тому з урахуванням положення ст. 515 ЦК України суброгація застосовується лише до майнового страхування.
Відповідно до ст. 1194 ЦК України, особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).
Відтак, відшкодування шкоди особою, відповідальність якої застрахована за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, можливе за умови, що згідно з цим договором або Законом України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів", у страховика не виник обов`язок з виплати страхового відшкодування (зокрема, у випадках, передбачених у статті 37), чи розмір завданої шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика. В останньому випадку обсяг відповідальності страхувальника обмежений різницею між фактичним розміром завданої шкоди і сумою страхового відшкодування.
Відповідно до частини першої статті 1166 ЦК України шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.
Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку (частина друга статті 1187 ЦК України).
Відповідно до статті 6 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільної відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та/або майну потерпілого.
Згідно з пунктом 22.1 статті 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільної відповідальності власників наземних транспортних засобів» у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю здоров`ю, майну третьої особи.
За змістом статті 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).
Відтак відшкодування шкоди власником транспортного засобу або винуватцем ДТП, відповідальність яких застрахована за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, можливе за умови, якщо у страховика не виникло обов`язку з відшкодування шкоди, або розмір шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика, а також у разі, коли страховик має право регресу до особи, яка застрахувала свою відповідальність.
У справі, яка переглядається, ОСОБА_1 , будучи учасником та винуватцем ДТП свою відповідальність, як водій транспортного засобу TOYOTA RAV 4 д. н. з. НОМЕР_1 , не застрахував.
Разом з тим, будь-які докази, що ОСОБА_1 є особою, яка звільнена від обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності в розумінні Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», до справи під час розгляду в суді першої інстанції не додані, як не додані і до апеляційної скарги в інтересах ОСОБА_1 .
При таких обставинах, у МТСБУ не було підстав для виплати страхового відшкодування в порядку Закону України Про обов`язкове страхування цивільної відповідальності власників наземних транспортних засобів».
Враховуючи наведене потерпілий має право на відшкодування майнової шкоди, у зв`язку з пошкодженням у ДТП автомобіля саме з особи, яка є винною у скоєнні ДТП (ст. 124 КупАП).
У справі, яка переглядається майнова шкода, завдана у ДТП автомобілю потерпілому була сплачена на підставі договору добровільного майнового страхування ПрАТ "СК "ПЗУ Україна".
Оскільки у цій справі встановлено, що:
- ПрАТ «СК «ПЗУ Україна" цілком виконало обов`язок зі сплати страхового відшкодування за договором добровільного майнового страхування страхувальнику ТОВ «Автогруп +»; 
- відповідач ОСОБА_1 , не застрахував свою цивільно-правову відповідальність згіждно із Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»та не відноситься до осіб, які звільнені від обов`язкового страхування цивільної відповідальності (учасник бойових дій, особа з інвалідністю 1-ї групи тощо);
- відповідач під час розгляду справи в суді першої інстанції у встановленому законом порядку не спростував належними і достатніми доказами вину у скоєнні ним ДТП та спричиненні матеріальної шкоди автомобілю потерпілої особи, а також не спростував розмір спричиненої шкоди та розмір виплаченого потерпілій особі страховиком страхового відшкодування, 
суд першої інстанції набув обґрунтованого висновку про наявність підстав для задоволення вимоги про відшкодування з відповідача на користь ПрАТ «СК «ПЗУ Україна» сплаченого страхового відшкодування 52 023,98 грн.
Доводи апеляційної скарги висновок районного суду по суті вирішених вимог не спростовують і зведені лише до незгоди з висновком суду першої інстанції без наведення будь-яких обставин, які б ставили під сумнів набутий судом висновок або свідчили б про невірну оцінку судом доказів, які надані сторонами та невірне застосування законодавства, яке регулює спірні правовідносини і спростовуються вищенаведеними обставинами справи. 
Разом тим, колегія суддів вважає слушними доводи апеляційної скарги в частині неналежного повідомлення районним судом відповідача про дату, час і місце розгляду справи виходячи з такого.
Відповідно до ч. ч. 6, 7 ст. 187 ЦПК України у разі якщо відповідачем у позовній заяві вказана фізична особа, яка не є суб`єктом підприємницької діяльності, суд не пізніше двох днів з дня надходження позовної заяви до суду звертається до відповідного органу реєстрації місця перебування та місця проживання особи щодо надання інформації про зареєстроване місце проживання (перебування) такої фізичної особи.
Інформація про місце проживання (перебування) фізичної особи має бути надана протягом п`яти днів з моменту отримання відповідним органом реєстрації місця проживання та перебування особи відповідного звернення суду.
Як вбачається з матеріалів справи, суд отримав відомості про те, що ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 .
Відповідно до ухвали від 22.05.2024 року Київський районний суду м. Одеси відкрив провадження у справі позовом Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «ПЗУ Україна» до ОСОБА_1 про стягнення матеріального збитку, заподіяного в результаті дорожньо-транспортної пригоди у розмірі 52 023,98 грн. та призначив її розгляд у порядку спрощеного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами. 
При цьому, в даній ухвалі суд вказав про направлення відповідачу копію позовної заяви зі копіями доданих до неї документів та надано строк 15 днів для подачі відзиву на позовну заяву, роз`яснено про право подати зустрічний позов, а позивачу – про право подання заперечення на відзив на позовну заяву (у разі його подання відповідачем).
Однак, як вбачається зі матеріалів справи, суд направив кореспонденцію (позовну заяву з додатками на ім`я    ОСОБА_3 за адресою:  АДРЕСА_2 ), в той час, як правильне прізвище відповідача    ОСОБА_4 , а правильна адреса:  АДРЕСА_1 ). 
До районного суду повернулось повідомлення з відміткою: «за перебігом терміну зберігання».
Таким чином, у суду першої інстанції не було підстав для ухвалення судового рішення.
Відповідач обґрунтовує свою апеляційну скаргу доводом про те, що він не був обізнаний про існування справи за позовом до нього з боку позивача і не отримав копію позовної заяви з додатками з вини суду і таким чином, був позбавлений права на подання відзиву на позов.
Відповідно до п. 3 ч. 3 ст. 376 ЦПК України порушення норм процесуального права є обов`язковою підставою для скасування судового рішення суду першої інстанції та ухвалення нового судового рішення, якщо справу (питання) розглянуто судом за відсутності будь-якого учасника справи, не повідомленого належним чином про дату, час і місце засідання суду (у разі якщо таке повідомлення є обов`язковим), якщо такий учасник справи обґрунтовує свою апеляційну скаргу такою підставою.
Враховуючи наведене рішення суду першої інстанції не може залишатися в силі.
Ухвалюючи власне судове рішення, апеляційний суд приймає до уваги, що відповідач не надав нових доказів на спростування його вини у завданні шкоди, право на подання яких він не був позбавлений в суді апеляційної інстанції у зв`язку з порушенням районним судом його права на подання відзиву у суді першої інстанції.
Не заявлено апелянтом-відповідачем мотивованих клопотань про витребування доказів (з доведенням неможливості їх подання самим відповідачем) апеляційним судом або мотивованого клопотання про призначення судом відповідної експертизи. 
Тому апеляційний суд враховує встановлені у справі обставини та наявні матеріали і доходить до переконання про наявність підстав для задоволення позову у розмірі 52 023,98 грн.
При цьому із матеріалів справи вбачається, що відповідач ОСОБА_1 був учасником ДТП 01.06.2021 року в м. Одеса по вул. Рішельєвська, 11, за участю автомобіля TOYOTA RAV 4, реєстраційний номер НОМЕР_1 під його відповідача ОСОБА_1 керуванням та водія автомобіля RENAULT DASTER, реєстраційний номер НОМЕР_2 , внаслідок чого транспортні засоби отримали механічні пошкодження, а у подальшому ПрАТ "СК"ПЗУ Україна" здійснило страхове відшкодування потерпілій особі, яке відповідач має відшкодувати, оскільки право вимоги відшкодування від особи, відповідальної за завдані збитки, перейшло до ПрАТ "СК"ПЗУ Україна.
Сама по собі помилка у прізвищі відповідача не є підставою для звільнення його від відповідальності за заявленим позовом і не є підставою для відмови у позові. 
Таким чином, апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, рішення суду – скасуванню на підставі п. 3 ч. 3 ст. 376 ЦПК України з ухваленням нового судового рішення про задоволення позову та стягнення з відповідача ОСОБА_1 на користь ПрАТ «ПЗУ Україна» 52 023,98 грн. та судових витрат у вигляді судового збору 3 028 грн.
На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 19, 268, 274, 367, 368, 369, 374, 376, 381, 382, 383, 384, 389 ЦПК України, апеляційний суд, - 

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 адвоката Півоварського Володимира Євгенійовича - задовольнити частково.
Рішення Київського районного суду м. Одеси від 05 серпня 2024 року – скасувати та ухвалити нове судове рішення. 
Позов Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «ПЗУ Україна» до ОСОБА_1 - задовольнити. 
Стягнути з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , АДРЕСА_1 ) на користь Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «ПЗУ Україна» (ЄДРПОУ: 20782312) суму сплаченого страхового відшкодування в розмірі 52 023,98 грн. 
Стягнути з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , АДРЕСА_1 ) на користь Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «ПЗУ Україна» (ЄДРПОУ: 20782312) судовий збір 3 028 грн.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає, за виключенням випадків, передбачених частиною 3 статті 389 ЦПК України.
Повний текст постанови складений: 05.02.2026 року. 

Головуючий        О.М. Таварткіладзе

Судді:         Є.С. Сєвєрова

С.О. Погорєлова