Справа № 296/10770/25
2/296/661/26 

Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И 

26 січня 2026 року м.Житомир

Корольовський районний суд м.Житомира у складі головуючої судді Петровської М.В., розглянувши цивільну справу за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 до Управління житлового господарства Житомирської міської ради, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору Товариство з обмеженою відповідальністю «Керуюча компанія «КомЕнерго-Житомир» про визнання права на приватизацію квартири та зобов`язання вчинити дії по приватизації квартири, -
встановив:
ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , в інтересах яких діє адвокат Корзун Світлана Вікторівна, звернулись до Корольовського районного суду м. Житомира із вказаною позовною заявою, відповідно до змісту якої просять визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , право на приватизацію квартири АДРЕСА_1 та зобов`язати управління житлового господарства Житомирської міської ради вчинити дії по приватизації квартири АДРЕСА_1 за відсутності ордеру на жиле приміщення.
В обґрунтування позовних вимог позивачі зазначають, що ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 є наймачами квартири АДРЕСА_1 , у якій вони зареєстровані. Вказане житлове приміщення використовується ними на умовах договору найму. Позивачі виконують всі обов`язки наймачів, сплачують житлово-комунальні послуги. На ім`я ОСОБА_1 відкриті в обслуговуючих організаціях особові рахунки на вказане жиле приміщення. Вказане житлове приміщення АДРЕСА_1 було надано у користування ОСОБА_5 та його сім`ї як працівнику Тарного комбіната Житомирської облспоживспілки. У 1970 році будинок по АДРЕСА_2 було передано на баланс Житомирського міськжитлоуправління. В подальшому, у зв`язку із смертю ОСОБА_5 , рішенням виконавчого комітету Корольовської районної ради народних депутатів м. Житомира №603 від 18.12.1985 були внесені зміни в договір найму квартири АДРЕСА_1 та відкрито особовий рахунок на ОСОБА_6 . ОСОБА_5 та ОСОБА_6 були рідними дідусем та бабусею ОСОБА_1 . У зв`язку зі смертю ОСОБА_6 , рішенням виконавчого комітету Житомирської міської ради №629 від 09.09.2008 були внесені зміни в договір найму квартири АДРЕСА_1 та відкрито особовий рахунок на ОСОБА_1 . Вищевказана квартира є постійним та єдиним місцем проживання позивачів в розмінні ст.8 Європейської конвенції з прав людини. Відповідно до довідки управління житлового господарства Житомирської міської ради від 14.08.2025 № 3-477, ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_4 , та ОСОБА_3 не використали право на приватизацію державного житлового фонду м.Житомира. В серпні 2025 року ОСОБА_1 звернулася до управління житлового господарства Житомирської міської ради із заявою про приватизацію вказаної квартири, однак листом від 20.08.2025 №1-567 їй відмовлено у здійсненні приватизації вищевказаної квартири за відсутністю ордеру. Разом з тим, така відмова є неправомірною, оскільки ордер у відповідності до ст.58 Житлового кодексу України надає правову підставу лише для вселення в надане жиле приміщення. Позивачі у вказане житло не були вселені самовільно, а за згодою бувшого наймача житлового приміщення, про що свідчать додані документи.
Ухвалою судді Корольовського районного суду м. Житомира від 29 вересня 2025 року у даній справі відкрито провадження за правилами загального позовного провадження із проведенням підготовчого засідання та повідомленням сторін.
28 жовтня 2025 року на адресу Корольовського районного суду м. Житомира від відповідача Управління житлового господарства Житомирської міської ради надійшов відзив на позовну заяву, в якому просить відмовити в задоволенні позову, оскільки всупереч вимогам Закону України "Про приватизацію державного житлового фонду", Наказу Міністерства з питань житлово-комунального господарства України від 16.12.2009 №396, позивачі до заяви про приватизацію не додали ордер на жиле приміщення.
Ухвалою Корольовського районного суду м.Житомира від 08 грудня 2025 року, зазначеною у протоколі судового засідання, у даній справі закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті.
26 січня 2025 року представник позивачів – адвокат Корзун С.В. подала заяву, відповідно до змісту якої просить справу розглядати без її участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить їх задовольнити.
Представник Управління житлового господарства Житомирської міської ради – Никончук К.В. у відзиві просила розглядати справу без участі представника Управління житлового господарства Житомирської міської ради.
Представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору Товариство з обмеженою відповідальністю «Керуюча компанія «КомЕнерго-Житомир» в судові засідання не з`являвся, про розгляд справи повідомлений належним чином.
У відповідності до положень ч.1 ст.223, ч.2 ст.247 Цивільного процесуального кодексу України, суд вважає за можливе провести судовий розгляд справи без фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу та на основі наявних у суду матеріалів.
Згідно з ч.5 ст.268 ЦПК України, датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.
Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі факти, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для вирішення спору по суті, суд дійшов наступних висновків.
Судом встановлено, що згідно документу рахунок №1757, квартиронаймачем за адресою: АДРЕСА_3 з 01.07.1970 був ОСОБА_5 , 1913 року народження, місце роботи Тарний комбінат, в складі сім`ї: дружина ОСОБА_6 , син ОСОБА_7 , син ОСОБА_8 , дочка ОСОБА_9 , дочка ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , дочка ОСОБА_12 .
Відповідно до копії рішення виконкому Житомирської міської ради депутатів трудящих від 18 червня 1970 року № 487 «Про прийняття на облік та баланс міськжитлоуправління житлового будинку по АДРЕСА_2 », прийнято на облік та баланс міськжитлоуправління 8-ми квартирний будинок по АДРЕСА_2 , який належить Облспоживспілці.
За змістом протоколу засідань громадської комісії по житловим питанням виконкому Корольовської районної ради народних депутатів від 17.12.1985 та архівного витягу з рішення Виконавчого комітету Корольовської районної ради Народних депутатів №603 від 18.12.1985 "Про зміни договору найму житлових приміщень", особовий рахунок на ім`я ОСОБА_5 на квартиру АДРЕСА_1 було закрито у зв`язку із його смертю та відкрито особовий рахунок на його дружину ОСОБА_6 у складі сім`ї 4 особи, внесено зміни в договір найму згідно відомостей протоколу та зобов`язано начальника ЖЕО району оформити документи на відкриття особового рахунку квартири.
Згідно з п.1.15 рішення Виконавчого комітету Житомирської міської ради від 09.09.2008 №629 «Про зміни договорів найму жилих приміщень», внесено зміни до договору найму жилого приміщення та відкрито особовий рахунок на ім`я ОСОБА_1 на квартиру АДРЕСА_1 , в складі сім`ї 5 чоловік, у зв`язку зі смертю наймача – баби ОСОБА_6 .
Відповідно до рішення тридцять першої сесії восьмого скликання Житомирської міської ради №827 від 29.06.2023 «Про перейменування топонімічних об`єктів та об`єктів благоустрою м. Житомира» та додатку №1 до нього, вулицю Гагаріна перейменували на вулицю Юрія Вороного.
ОСОБА_1 з 17.08.1990, ОСОБА_2 з 11.01.1991, ОСОБА_3 з 12.05.2004, ОСОБА_4 з 20.07.2002 зареєстровані та постійно проживають у квартирі АДРЕСА_1 , що підтверджується: копіями паспортів вказаних осіб; витягами з реєстру територіальної громади від 07.08.2025 № 2025/011112102, № 011131253, №2025/011116080, від 08.08.2025 № 011176438; картками прописки (форми А); актом №153 від 05 травня 2025 року, затвердженим директором ТОВ «КомЕнерго-Житомир»; довідкою ТОВ «КомЕнерго-Житомир» від 27.10.2020 №1189; довідкою №153/1 від 05 травня 2025 року ТОВ «КомЕнерго-Житомир». 
У відповідності до довідок ТОВ «КомЕнерго-Житомир» №9 від 02.05.2025, КП «Житомирводоканал» Житомирської міської ради №140 від 01.05.2025, Житомирського ЦОК від 01.05.2025, Житомирської філії ТОВ «Газорозподільні мережі України» від 01.05.2025, заборгованість за споживання електронергії, природного газу та за послуги з водопостачання та водовідведення, за адресою: АДРЕСА_3 , - станом на 01.04.2025 та 01.05.2025 - відсутня.
Відповідно до довідки Управління житлового господарства Житомирської міської ради від 11.08.2025 №3-477, ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , ОСОБА_13 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_8 , не використали право на приватизацію державного житлового фонду у м. Житомирі.
08.08.2025 ОСОБА_1 звернулась із заявою вх.№ 1-567 до Управління житлового господарства Житомирської міської ради про приватизацію квартири АДРЕСА_1 .
Листом від 20.08.2025 №1-567 Управління житлового господарства Житомирської міської ради повідомило позивача, що питання приватизації квартири АДРЕСА_1 не може бути прийнято до розгляду, оскільки ОСОБА_1 , згідно приписів Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду» та Наказу Міністерства з питань житлово-комунального господарства від 16.12.2009 №396 не надано ордер на жиле приміщення. 
Вважаючи неправомірною відмову відповідача щодо реалізації права на приватизацію квартири, позивачі звернулись до суду із цим позовом.
У статті 47 Конституції України передбачено, що кожен має право на житло. Ніхто не може бути примусово позбавлений житла, інакше як на підставі закону за рішенням суду.
За правилами статті 345 ЦК України фізична або юридична особа може набути право власності у разі приватизації державного майна та майна, що є в комунальній власності. Зазначена норма є загальною, оскільки відсилає до спеціального законодавства.
У частині третій статті 9 ЖК Української РСР визначено, що громадяни мають право на приватизацію квартир (будинків) державного житлового фонду, житлових приміщень у гуртожитках, які перебувають у власності територіальних громад, або придбання їх у житлових кооперативах, на біржових торгах, шляхом індивідуального житлового будівництва чи одержання у власність на інших підставах, передбачених законом. 
Правові основи приватизації державного житлового фонду, його подальшого використання й утримання визначені Законом України «Про приватизацію державного житлового фонду» (далі - Закон).
Згідно зі статтею 2 Закону, до об`єктів приватизації належать квартири багатоквартирних будинків, які використовуються громадянами на умовах найму. Не підлягають приватизації квартири (кімнати, будинки), віднесені у встановленому порядку до числа службових.
Відповідно до частини четвертої статті 5 зазначеного Закону, право на приватизацію квартир (будинків) державного житлового фонду з використанням житлових чеків одержують громадяни України, які постійно проживають в цих квартирах (будинках) або перебували на обліку потребуючих поліпшення житлових умов до введення в дію цього Закону. 
Кожний громадянин України має право приватизувати займане ним житло безоплатно в межах номінальної вартості житлового чеку або з частковою доплатою один раз (частина п`ята статті 5 Закону).
Пунктом 5 статті 16 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» встановлено, що від імені та в інтересах територіальних громад права суб`єкту комунальної власності здійснюють відповідні ради.
Відповідно до частини 3 статті 8 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду» передача квартир (будинків) у власність громадян здійснюється на підставі рішень відповідних органів приватизації, що приймаються не пізніше місяця з дня одержання заяви громадянина.
Згідно із частиною одинадцятою статті 8 Закону спори, що виникають при приватизації квартир (будинків) та житлових приміщень у гуртожитках державного житлового фонду, вирішуються судом.
У частині десятій статті 8 Закону закріплено, що органи приватизації, органи місцевого самоврядування не мають права відмовити мешканцям квартир (будинків), житлових приміщень у гуртожитках у приватизації займаного ними житла, крім випадків, передбачених законом.
Перелік таких випадків чітко визначений у законодавстві і є вичерпним. До них належить відсутність у особи права на приватизацію (частина друга статті 1 Закону України «Про забезпечення реалізації житлових прав мешканців гуртожитків»), заборона приватизувати конкретне приміщення (частина четверта статті 1 Закону України «Про забезпечення реалізації житлових прав мешканців гуртожитків», частина друга статті 2 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду»).
Згідно з пунктом 17 Положення про порядок передачі квартир (будинків), жилих приміщень у гуртожитках у власність громадян, затвердженого наказом Міністерства з питань житлово-комунального господарства України від 16 грудня 2009 року № 396 (у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин), громадянин, який виявив бажання приватизувати займану ним і членами його сім`ї на умовах найму квартиру (будинок), жиле приміщення в гуртожитку, кімнату в комунальній квартирі, звертається в орган приватизації, де одержує бланк заяви та необхідну консультацію.
Пунктом 18 Положення № 396 затверджено перелік документів, які подаються громадянином до органу приватизації, зокрема вказано про необхідність подання копії ордера на жиле приміщення.
Статтею 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод ззакріплено, що кожен має право на повагу до свого приватного і сімейного життя, до свого житла і кореспонденції. Органи державної влади не можуть втручатись у здійснення цього права, за винятком випадків, коли втручання здійснюється згідно із законом і є необхідним у демократичному суспільстві в інтересах національної та громадської безпеки чи економічного добробуту країни, для запобігання заворушенням чи злочинам, для захисту здоров`я чи моралі або для захисту прав і свобод інших осіб.
У пункті 36 рішення від 18 листопада 2004 року у справі «Прокопович проти Росії» ЄСПЛ визначив, що концепція «житла» за змістом статті 8 Конвенції не обмежена житлом, яке зайняте на законних підставах або встановленим у законному порядку. «Житло» - це автономна концепція, що не залежить від класифікації у національному праві. То чи є місце конкретного проживання «житлом», що б спричинило захист на підставі пункту 1 статті 8 Конвенції, залежить від фактичних обставин справи, а саме від наявності достатніх триваючих зв`язків з конкретним місцем проживання (рішення ЄСПЛ у справі «Баклі проти Сполученого Королівства» від 11 січня 1995 року, пункт 63).
Таким чином, тривалий час проживання особи в житлі, незалежно від його правового режиму, є достатньою підставою для того, щоб вважати відповідне житло належним такій особі в розумінні статті 8 Конвенції.
Принцип пропорційності у розумінні Європейського суд уз прав людини полягає в оцінці справедливої рівноваги (балансу) між інтересами держави (суспільства), пов`язаними з втручанням у право людини на повагу до житла, й інтересами особи, яка зазнає негативних наслідків від цього втручання. Пошук такого балансу не означає обов`язкового досягнення соціальної справедливості у кожній конкретній справі, а передбачає наявність розумного співвідношення (обґрунтованої пропорційності) між легітимною метою, досягнення якої передбачається, та засобами, які використовуються для її досягнення. Необхідний баланс не буде дотриманий, якщо особа внаслідок втручання в її право на повагу до житла несе надмірний тягар. Оцінюючи пропорційність, слід визначити, чи можливо досягти легітимної мети за допомогою заходів, які були би менш обтяжливими для прав і свобод цієї особи, оскільки обмеження її прав не повинні бути надмірними або такими, що є більшими, ніж необхідно для досягнення вказаної мети.
Матеріалами справи підтверджено, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , є наймачем квартири АДРЕСА_1 у складі сім`ї: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_5 (чоловік), ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_8 (син), ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_7 (син), та які проживають в ній понад 20 років.
Як встановлено судом, ордер на житлове приміщення – квартиру АДРЕСА_1 відсутній (втрачений) за обставин, які не залежали від волі позивачів.
Законність проживання позивачів у спірній квартирі відповідачем не оспорена, вимоги про усунення перешкод у користуванні зазначеним житлом відповідач протягом усього часу проживання позивачів не заявляв, докази протилежного суду не надано. 
Вказане свідчить про те, що позивачі мають достатні та триваючі зв`язки з конкретним місцем проживання, та житлове приміщення - квартира АДРЕСА_1 є їх «житлом» у розумінні статті 8 Конвенції.
Згідно положень частини 10 статті 8 у прив`язці до пункту 2 статті 2 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду» перелік підстав для відмови в приватизації квартири є вичерпним і розширеному тлумаченню не підлягає.
Таким чином, відмова Управління житлового господарства Житомирської міської ради у прийнятті до розгляду питання про приватизацію квартири позивачами порушує конституційне право останніх на приватизацію житла у встановленому законом порядку.
Враховуючи вищезазначене суд приходить до висновку, що порушені права позивачів підлягають захисту, а позов задоволенню.
Керуючись ст.ст.263-265, 268, 273, 354 ЦПК України, -
ухвалив:
Позовну заяву ОСОБА_1 ( АДРЕСА_3 , РНОКПП НОМЕР_1 ), ОСОБА_2 ( АДРЕСА_3 , РНОКПП НОМЕР_2 ), ОСОБА_3 ( АДРЕСА_3 , РНОКПП НОМЕР_3 ), ОСОБА_4 ( АДРЕСА_3 , РНОКПП НОМЕР_4 ) до Управління житлового господарства Житомирської міської ради (м. Житомир, майдан С.П. Корольова, 4/2, код ЄДРПОУ 34900607), третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору Товариство з обмеженою відповідальністю «Керуюча компанія «КомЕнерго-Житомир» (м. Житомир, вул. Юрія Вороного, буд.16, код ЄДРПОУ 35795447) про визнання права на приватизацію квартири та зобов`язання вчинити дії по приватизації квартири, - задовольнити.
Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , право на приватизацію квартири АДРЕСА_1 , та зобов`язати Управління житлового господарства Житомирської міської ради вчинити дії по приватизації квартири АДРЕСА_1 , за відсутності ордеру на жиле приміщення.
Рішення суду може бути оскаржене до Житомирського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.
Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Повний текст рішення складено: 28.01.2026.

Суддя М. В. Петровська