Справа № 163/2131/25 	Головуючий у 1 інстанції: Гайдук А. Л. 	
Провадження № 22-ц/802/166/26  	  Доповідач: Федонюк  С. Ю.	

ВОЛИНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД 
П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 січня 2026 року        місто Луцьк

Волинський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
головуючого - судді Федонюк С. Ю.,
суддів - Матвійчук Л. В., Осіпука В. В.,
розглянувши в порядку спрощеного позовного (письмового) провадження без повідомлення учасників справи цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Діджи Фінанс" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором за апеляційною скаргою позивача Товариства з обмеженою відповідальністю "Діджи Фінанс" на рішення Любомльського районного суду Волинської області від 18 листопада 2025 року,
В С Т А Н О В И В:
У вересні 2025 року Товариства з обмеженою відповідальністю "Діджи Фінанс" (ТОВ "Діджи Фінанс") звернулося до суду із даним позовом, мотивуючи вимоги тим, що 15 березня 2021 року між ТОВ «Мілоан» та ОСОБА_1 був укладений договір про споживчий кредит № 100141770, за умовами якого відповідач отримав кредитні кошти в сумі 8 000,00 гривень. Проте, ОСОБА_1 своїх кредитних зобов`язань належним чином не виконав, порушивши умови договору, у зв`язку з чим утворилась заборгованість у розмірі 22169, 68 грн, з яких: 6693 грн – заборгованість за тілом кредиту; 15476,68 грн – заборгованість за відсотками.
Позивач указує, що 14 вересня 2021 року між ТОВ «Мілоан» та ним укладено договір про відступлення прав вимоги №08Т, відповідно до умов якого ТОВ «Мілоан» відступило ТОВ "Діджи Фінанс" право вимоги за кредитним договором № 100141770 від 15.03.2021 року. 
Згідно із договором відступлення прав вимоги борг відповідача перед новим кредитором становить 22169,68 гривень. Цю заборгованість відповідач не погасив ні первісному, ні новому кредитору, а тому просив позов задовольнити на вказану суму.
Рішенням Любомльського районного суду Волинської області від 18 листопада 2025 року позовні заяву ТОВ «Діджи Фінанс» задоволено частково. 
Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Діджи Фінанс» заборгованість за договором про споживчий кредит № 100141770 від 15 березня 2021 року в загальній сумі 9 109 гривень, яку становлять 6693 гривень кредитних коштів та 2416 гривень відсотків. У задоволенні решти заявлених позовних вимог судом відмовлено.
Стягнуто з ОСОБА_1 в користь ТОВ"Діджи Фінанс" 995 грн 61 коп судового збору та 2 055 грн витрат на професійну правничу допомогу.
Не погодившись із даним рішенням суду, ТОВ "Діджи Фінанс" подало апеляційну скаргу в частині відмови в задоволенні позовних вимог. Вважає рішення суду першої інстанції в оскаржуваній частині незаконним та необґрунтованим, ухваленим у результаті неповного з`ясування обставин, що мають значення для справи, з невідповідністю висновків суду обставинам справи, та таким, що ухвалене з неправильним застосуванням норм матеріального та порушенням норм процесуального права. 
Вказує, що суд першої інстанції не сприяв повному, об`єктивному та неупередженому розгляду справи, а тому рішення суду у даній справі про відмову в позові в частині заявленої до стягнення складової заборгованості за договором про споживчий кредит № 100141770, а саме нарахованих відсотків у сумі 13060,68 грн, є незаконним та необґрунтованим. 
Зазначає, що з відомості про щоденні нарахування та погашення вбачається, що за період з 16.03.2021 по 14.04.2021 проценти за користування кредитом становили 240 грн, тобто 3% від фактичного залишку кредиту за кожен день строку користування кредитом. 14.04.2021 (дата повернення кредиту) відповідач свої зобов`язання не виконав, натомість продовжив строк користування кредитними коштами, сплативши комісію за пролонгацію. У зв`язку з цим з 15.04.2021 по 29.04.2021 проценти за користування кредитом нараховувалися за пільговою ставкою 3 % від фактичного залишку кредиту за кожен день користування. Вказує, що відповідачем здійснювались наступні платежі по кредиту, а саме: 14.04.2021 сплата комісії за пролонгацію - 800.00 грн; сплата тіла кредиту - 800.00 грн; сплата процентів по кредиту - 2160.00 грн; 03.05.2021 сплата комісії за пролонгацію - 216.00 грн; сплата тіла кредиту - 216.00 грн; сплата процентів по кредиту - 972.00 грн; 04.06.2021 сплата комісії за пролонгацію - 100.00 грн; сплата тіла кредиту - 291.00 грн та сплата процентів по кредиту - 536.00 грн.
Покликається на те, що згідно з п. 2.3.1.1.договору максимальний строк продовження (пролонгації) строку кредитування на пільгових умовах становить 15 днів, тому з 30.04.2021 проценти почали нараховуватися за стандартною (базовою) ставкою 5% (п.1.6.договору). На відміну від продовження (пролонгації) строку кредитування на пільгових умовах, продовження строку кредитування на стандартних (базових) умовах з процентною ставкою 5% не передбачало вчинення від позичальника певних дій, окрім як самого факту продовження користування кредитними коштами. Апелянт вважає, що у даному випадку строк кредитування пролонговувався та максимально міг бути продовженим на 60 днів (до 16.07.2021), а тому проценти за користування кредитом слід нараховувати з урахуванням 30 днів строку початкового кредитування, періодів кредитування на пільгових умовах та 60 днів продовження строку кредитування на стандартних (базових) умовах, визначених договором. Тому наведений у позові розрахунок заборгованості за процентами відповідає умовам укладеного між сторонами кредитного договору. Отже, наявні правові підстави для задоволення вимог про стягнення процентів у повному обсязі.
Просить суд скасувати рішення суду першої інстанції у цій справі в частині відмови у задоволенні позову про стягнення заборгованості за нарахованими відсотками у сумі 13060, 68 грн та ухвалити у цій частині нове рішення, яким позовні вимоги ТОВ «Діджи Фінанс» задовольнити в повному обсязі. Здійснити новий розподіл судових витрат, понесених позивачем у зв`язку з розглядом справи в суді першої інстанції, та судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом у суді апеляційної інстанції цивільної справи. 
Відзив на апеляційну скаргу в цій справі не подавався.
Справа розглядається в порядку спрощеного позовного (письмового) провадження без повідомлення учасників справи як малозначна ( ціна позову – 22169,68 грн), у відповідності до вимог частини тринадцятої статті 7, частини першої статті 369 ЦПК України.
За частинами першою, другою статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.
Вивчивши матеріали цивільної справи, перевіривши доводи апеляційної скарги, відзиву, апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з наступних підстав.
Судом першої інстанції встановлено, що 15 березня 2021 року ТОВ «Мілоан» (кредитодавець) та ОСОБА_1 (позичальник) уклали договір про споживчий кредит № 100141770, відповідно до умов якого позичальнику надається кредит в сумі 8000 гривень зі строком повернення кредитних коштів - 30 днів, дата повернення кредиту 14.04.2021 року (а.с.10, 16-19).
Згідно із п. 1.5. договору загальні витрати позичальника за кредитом, що включають загальну суму зборів, платежів та інших витрат позичальника, пов`язаних з отриманням, обслуговуванням та поверненням кредиту, включаючи проценти за користування кредитом та комісії (без врахування суми (тіла) кредиту) складають 3340,00 грн в грошовому виразі та 406.00 відсотків річних у процентному значенні (орієнтовна реальна річна процентна ставка), і включає в себе складові, визначені у п.п. 1.5.1 - 1.5.2 договору. Орієнтовна загальна вартість кредиту для позивальника, що складається з суми загального розміру кредиту та загальних витрат позичальника за кредитом, складає 13340,00 грн. Загальні витрати позичальника за кредитом, орієнтовна реальна річна процентна ставка, орієнтовна загальна вартість кредиту для позичальника, а також строк кредиту розраховані, виходячи з припущення, що позичальник отримає кредитні кошти в день укладення цього договору, а строк кредитування залишиться незмінним та що кредитодавець і позичальник виконають свої обов`язки на умовах та у строки, визначені в цьому договорі, зокрема позичальник здійснює повне погашення заборгованості в термін, вказаний у п. 1.4 договору. 
Положеннями п. 1.6 договору встановлено, що стандартна (базова) процентна ставка за користування кредитом становить 5.00 відсотків від фактичного залишку кредиту за кожен день користування кредитом.
Згідно з п. 1.7 договору тип процентної ставки за цим договором: фіксована. Особливості нарахування процентів визначені п.п. 2.2., 2.3 цього договору.
Відповідно до пункту 2.1. договору кредитні кошти надаються позичальнику шляхом переказу на картковий рахунок.
Пунктом 2.2.1. визначено, що позичальник сплачує кредитодавцю комісію за надання кредиту та проценти за користування кредитом у розмірах, зазначених в п 1.5.1-1.5.2 договору, в термін (дату), вказаний в п.1.4. У випадку якщо позичальник продовжує строк кредитування, вказаний в п.1.3 договору, він додатково має сплатити комісію за управління та обслуговування кредиту, проценти за ставкою, визначеною п.1.5.2., або проценти за стандартною (базовою) ставкою, визначеною п.1.6 договору, в сумі та на умовах, визначених п.2.3 договору.
Згідно із п. 2.2.2 договору нарахування кредитодавцем процентів за користування кредитом здійснюється з дати, наступної за днем надання кредиту, по дату завершення строку кредитування (з урахуванням можливих пролонгацій) на залишок фактичної заборгованості за кредитом за кожен день користування, з урахуванням особливостей, передбачених п.2.2.3 договору.
Пунктом 6.1. договору визначено, що кредитний договір укладається в електронній формі в особистому кабінеті позичальника, що створений в інформаційно-телекомунікаційній системі товариства та доступний, зокрема, через сайт товариства та/або відповідний мобільний додаток чи інші засоби.
У п. 6.2. договору зазначено, що розміщені в особистому кабінеті позичальника проект цього кредитного договору або інформація з посиланням на нього є пропозицією товариства про укладення кредитного договору (офертою). Відповідь про прийняття пропозиції про укладення цього кредитного договору (акцепт) надається позичальником шляхом відправлення товариству електронного повідомлення та відбувається із застосуванням електронного підпису одноразовим ідентифікатором, який надсилається товариством електронним повідомленням (SMS) на мобільний телефон позичальника, а позичальник використовує одноразовий ідентифікатор (отриману алфавітно-цифрову послідовність) для підписання цього кредитного договору/електронного повідомлення про прийняття пропозиції про його укладення (акцепту). Електронне повідомлення (акцепт) може бути відправлене позичальником через сайт товариства, мобільний додаток або у SMS-повідомленні з мобільного телефонного номеру позичальника на номер 2277. Після укладення цей кредитний договір розміщується в особистому кабінеті позичальника.
Відповідно до п. 6.4., 6.5. договору укладення товариством кредитного договору з позичальником в електронній формі юридично є еквівалентним отриманню товариством ідентичного за змістом кредитного договору, який підписаний власноручним підписом позичальника, у зв`язку з чим створює для сторін такі ж правові зобов`язання та наслідки. Цей договір прирівнюється до такого, що укладений у письмовій формі.
Згідно з пунктом 7.1. договору кредитний договір набуває чинності з моменту його укладення в електронній формі, а права та обов`язки сторін, що ним обумовлені, з моменту отримання кредиту.
Додатком № 1 до договору про надання споживчого кредиту № 100141770 від 15.03.2021 сторони погодили графік платежів за договором про споживчий кредит, а саме: дату платежу кредиту - 14.04.2021, суму кредиту за договором - 8000,00 грн, проценти за користування кредитом - 7200,00 грн, загальну вартість кредиту - 15200,00 грн (а.с.20).
Умови кредитування, серед іншого, відображені й у паспорті споживчого кредиту.
Договір про споживчий кредит № 100141770 від 15.03.2021 підписаний відповідачем електронним цифровим підписом за допомогою одноразового ідентифікатора та містить повну інформацію щодо особи позичальника, його персональні дані, номер мобільного телефону, на який було відправлено одноразовий ідентифікатор в якості аналога власноручного підпису позичальника, та його електронну пошту.
Відповідно до платіжного доручення № 26004502 від 15.03.2021 ТОВ «Мілоан» перерахувало на рахунок ОСОБА_1 грошові кошти у розмірі 8000 грн на виконання умов кредитного договору № 100141770.
Стороною відповідача не було спростовано факт отримання кредитних коштів.
Відповідно до частин першої, другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).
Частиною першою статті 1054 ЦК України передбачено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
Нормою статті 639 ЦК України передбачено, що якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі.
Згідно із ч. 1, ч. 12 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» пропозиція укласти електронний договір (оферта) має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору, і виражати намір особи, яка її зробила, вважати себе зобов`язаною у разі її прийняття. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі.
Судом установлено, що 14.09.2021 між ТОВ «Мілоан» та ТОВ «Діджи Фінанс» укладений договір відступлення прав вимоги № 08Т, згідно з умовами якого ТОВ «Мілоан» зобов`язується відступити ТОВ «Діджи Фінанс» права вимоги, зазначені у відповідному реєстрі прав вимоги, а ТОВ «Діджи Фінанс» зобов`язується їх прийняти та передати грошові кошти в розпорядження ТОВ «Мілоан» за плату на умовах, визначених цим договором.
З наданого позивачем витягу з додатку до договору факторингу № 08Т від 14.09.2021 вбачається, що ТОВ «Діджи Фінанс» набуло право грошової вимоги до ОСОБА_1 за кредитним договором № 100141770 від 15.03.2021.
25 липня 2025 року ТОВ «Діджи фінанс» направило на адресу ОСОБА_1 досудову вимогу, в якій йому запропоновано сплатити заборгованість в сумі 22169,68 грн на користь ТОВ «Діджи Фінанс» та роз`яснено, що у випадку невиконання вимоги ТОВ «Діджи Фінанс» буде ініційовано заходи щодо стягнення заборгованості в судовому порядку.
Згідно зі статтею 536 ЦК України за користування чужими грошовими коштами боржник зобов`язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами. Розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства.
Якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін) (частина перша статті 530 ЦК України).
Відповідно до ч. 1 ст. 1056-1 ЦК України процентна ставка за кредитом може бути фіксованою або змінюваною. Тип процентної ставки визначається кредитним договором. Розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору.
Зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості (ч. 3 ст. 509 ЦК України).
Після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється. Права та інтереси кредитодавця в охоронних правовідносинах забезпечуються частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання (такий правовий висновок викладений в п. 91 постанови Великої Палати Верховного Суду від 28.03.2018 у справі №444/9519/12).
У розрахунку заборгованості, а також в апеляційній скарзі позивач вказує, що відповідач ОСОБА_1 здійснив наступні певні операції: 14.04.2021 -сплату комісії за пролонгацію у розмірі 800 грн; тіла кредиту у розмірі 800 грн; процентів за кредитом у розмірі 2160 грн; 03.05.2021 - сплату комісії за пролонгацію у розмірі 216 грн; тіла кредиту у розмірі 216 грн; процентів у розмірі 972 грн; 04.06.2021 - оплату комісії за пролонгацію у розмірі 100 грн; тіла кредиту у розмірі 291 грн та процентів у розмірі 536 грн (а.с.13-14).
Однак, суд першої інстанції правильно дійшов висновку, що доказів того, що відповідач здійснив дані операції саме в рахунок сплати комісії за пролонгацію строку кредитування, а не в рахунок погашення заборгованості за кредитом, суду не надано.
Також належних доказів того, що відповідач, як позичальник, вчинив певні дії, які би об`єктивно свідчили про його добру волю і бажання здійснити пролонгацію кредиту, зокрема сплатив відповідну комісію, як це передбачено п.2.2.1 договору, до матеріалів позову не додано, про що правильно вказано судом першої інстанції.
Відтак, є правильним висновок суду першої інстанції про те, що позивач вправі нараховувати проценти за користування кредитом лише за період погодженого строку кредитування, а саме протягом 30 днів. Також правильним є розрахунок судом суми процентів за користування кредитом, сплати яких позивач вправі вимагати.
Крім того, із розрахунку заборгованості встановлено, що відповідач, крім часткового погашення основної суми боргу, повернув кредитодавцю грошові кошти в загальній сумі 4 784 гривень, які суд першої інстанції врахував при визначенні та стягненні заборгованості.
За таких обставин правильним є висновок суду першої інстанції, що позовні вимоги про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за кредитним договором № 100141770 від 15.03.2021 року підлягають задоволенню частково в загальній сумі 9109 грн, яка складається з тіла кредиту у розмірі 6693 грн та 2416 грн за процентами за користування кредитом. Нараховану позивачем суму процентів поза строком кредитування судом вірно не враховано при стягненні з позичальника з покликанням на правову позицію Верховного Суду.
Доводи апеляційної скарги позивача в цій частині спростовуються наведеним вище.
Отже, рішення судом першої інстанції в оскаржуваній частині ухвалене з додержанням норм матеріального і процесуального права і підстав для його скасування в оскаржуваній частині немає.
Враховуючи наведене, колегія суддів вважає за необхідне залишити апеляційну скаргу без задоволення, а оскаржуване рішення суду першої інстанції без змін, так як доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують.
За змістом частин четвертої, п`ятої статті 268 ЦПК України, у разі неявки всіх учасників справи в судове засідання, яким завершується розгляд справи, або розгляд справи без повідомлення (виклику) учасників справи, суд підписує рішення без його проголошення. Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.
Датою ухвалення постанови у даній справі є 23 січня 2026 року, тобто дата складення повного судового рішення.
Керуючись ст. ст. 259, 268, 367, 368, 369, 371, 374, 375, 381, 382, 384 ЦПК України, апеляційний суд
П О С Т А Н О В И В:
Апеляційну скаргу позивача Товариства з обмеженою відповідальністю "Діджи Фінанс" залишити без задоволення.
Рішення Любомльського районного суду Волинської області від 18 листопада 2025 року в цій справі в оскаржуваній частині залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дня її ухвалення і оскарженню в касаційному порядку не підлягає, крім випадків, передбачених пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України.

Головуючий – суддя

Судді