П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
————————————————————————
П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05 лютого 2026 р.	м. Одеса	Справа № 420/19874/25	

Головуючий в 1 інстанції: Скупінська О.В.
Дата і місце ухвалення: 29.10.2025р., м. Одеса 

П`ятий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: 
Головуючого судді: Бойка А.В.,
суддів : Єщенка О.В.,
Шевчук О.А.,

розглянувши в порядку письмового провадження в місті Одесі апеляційну скаргу військової частини НОМЕР_1 на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 29 жовтня 2025 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И В :
В липні 2025 року ОСОБА_1 звернулася до Одеського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до військової частини НОМЕР_1 , в якому просила суд: 
- визнати протиправною бездіяльність військової частини НОМЕР_1 щодо невиплати в повному розмірі індексації грошового забезпечення ОСОБА_1 за період з 11.02.2019р. по 26.05.2022р. включно відповідно до норм абзацу 6 пункту 5 Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.2003р. №1078;
- зобов`язати військову частину НОМЕР_1 нарахувати та виплатити на користь ОСОБА_1 індексацію-різницю грошового забезпечення 4451,41 грн. в місяць за період з 11.02.2019р. по 26.05.2022р. включно у загальній сумі 175 748,64 грн. відповідно до норм абзацу 6 пункту 5 Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.2003р. №1078, із одночасною компенсацією сум податку з доходів фізичних осіб, відповідно до пункту 2 Порядку виплати щомісячної грошової компенсації сум податку з доходів фізичних осіб, що утримуються з грошового забезпечення, грошових винагород та інших виплат, одержаних військовослужбовцями, поліцейськими та особами рядового начальницького складу, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 15.01.2004р. №44.
Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 29 жовтня 2025 року позов задоволено частково.
Визнано протиправною бездіяльність військової частини НОМЕР_1 щодо не нарахування та невиплати в повному розмірі індексації грошового забезпечення ОСОБА_1 за період з 11.02.2019р. по 26.05.2022р. відповідно до абзацу 6 пункту 5 Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.2003р. №1078.
Зобов`язано військову частину НОМЕР_1 нарахувати та виплатити на користь ОСОБА_1 індексацію-різницю грошового забезпечення у розмірі 4204,51 грн. щомісяця за період з 11.02.2019р. по 26.05.2022р., відповідно до абзацу 6 пункту 5 Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.2003р. №1078, з врахуванням раніше виплачених сум.
В задоволенні решти позовних вимог відмовлено.
Не погоджуючись з вказаним рішенням військова частина НОМЕР_1 подала апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на не правильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить скасувати рішення від 29.10.2025р., з ухваленням по справі нового судового рішення – про відмову в задоволенні позову ОСОБА_1 .
В своїй скарзі апелянт зазначає, що при вирішенні спору судом першої інстанції не правильно визначено суму підвищення доходу позивача в березні 2018 року порівняно з лютим 2018 року для цілей визначення індексації-різниці грошового забезпечення за період з 11.02.2019р. по 26.05.2022р. на підставі абзацу 6 пункту 5 Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.2003р. №1078. Зокрема, судом не враховано положень пункту 6 Інструкції про розміри і порядок виплати щомісячної додаткової грошової винагороди військовослужбовцям Державної прикордонної служби України, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України 02 лютого 2016 року №73 (втратив чинність на підставі Наказу Міністерства внутрішніх справ № 789 від 25 вересня 2018 року, який застосовується з 01 березня 2018 року), винагорода виплачується військовослужбовцям за місцем штатної служби за минулий місяць одночасно з виплатою грошового забезпечення за поточний місяць на підставі наказу начальника (командира) органу Держприкордонслужби; начальникам (командирам) органів Держприкордонслужби - на підставі наказів вищих начальників.
Апелянт просить суд апеляційної інстанції врахувати, що у даному випадку позивачу військовою частиною НОМЕР_2 в лютому була виплачена додаткова грошова винагорода в розмірі 4631,35 грн. за січень 2018 року (в січні 2018 року була виплачена за грудень 2017 року), яка помилково була включена ОСОБА_1 до складу грошового забезпечення за лютий 2018р., а тому не має враховуватись, як отримана грошова винагорода за лютий 2018р., оскільки в лютому була виплачена за попередній місяць (січень). Натомість, грошова винагорода в розмірі 77,12 грн., яка включена позивачем до грошового забезпечення за березень 2018р., є додатковою винагородою, нарахованою їй за лютий 2018р. Таким чином, апелянт стверджує, що сума грошового доходу ОСОБА_1 за лютий 2018 року становить 7880,14 грн., а за березень 2018 року - 12303,10 грн. Розмір же збільшення грошового доходу ОСОБА_1 в березні 2018 року порявняно з лютим 2018 року становить 4422,96 грн. (12303,05 грн. - 7880,14 грн.), а не 258,64 грн.. як проце зазначив суд першої інстанції. За наведених обставин, позивач має право на 40,19 грн. щомісячно індексації-різниці грошового забезпечення.
Також, апелянт посилається на те, що у позивача при проходженні служби у військовій частині НОМЕР_3 також збільшилось грошове забезпечення у порівнянні з грошовим забезпеченням, яке їй виплачувалося при проходженні служби у військовій частині НОМЕР_2 . Розмір збільшення грошового доходу ОСОБА_1 в березні 2019 року порівняно з лютим 2019 року становить 4441,91 грн. Сформовані військовою частиною НОМЕР_1 висновки та здійснені розрахунки спростовують обґрунтованість доводів позивача про наявність підстав для нарахування та виплати їй індексації – різниці до чергового підвищення тарифних ставок (окладів) або до дати звільнення зі служби, оскільки розмір підвищення доходу позивача в березні 2018р. (4422,96 грн. - в/ч НОМЕР_2 ) є не значно більшим за суму можливої індексації, що склалася у березні 2018р. (4463,15 грн.); розмір підвищення доходу позивача у березні 2019р. (10 848,77 грн. - в/ч НОМЕР_3 ) є значно більшим за суму можливої індексації, що склалася у березні 2018р. (4463,15 грн.); розмір підвищення доходу позивача у травні 2021р. (9916,19 грн. - в/ч НОМЕР_1 ) є значно більшим за суму можливої індексації, що склалася у березні 2018р. (4463,15 грн.). А відтак, за спірний період індексація грошового забезпечення ОСОБА_1 із врахуванням вимог абзаців 3,4,6 п.5 Порядку №1078 не підлягає нарахуванню та виплаті.
Апелянт зазначає, що одна юридична особа не повинна нести відповідальність за бездіяльність іншої юридичної особи, тобто нараховувати та виплачувати грошове забезпечення, яке повинен був нарахувати та виплатити саме той орган, в якому проходила особа військову службу та перебувала на грошовому забезпеченні.
Справа призначена до розгляду у порядку письмового провадження у відповідності до п.3 ч.1 ст.311 КАС України.
На підставі ч.1 ст.308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає правильність висновків суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги військової частини НОМЕР_1 , тобто в частині задоволення позову ОСОБА_1 .
Розглянувши матеріали справи, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення в межах доводів і вимог апеляційної скарги, колегія суддів дійшла наступного:
Судом першої інстанції встановлено та матеріалами справи підтверджено, що ОСОБА_1 проходила службу у Державній прикордонній службі України, а саме:
- з 19.06.2015р. по 10.02.2019р. у військовій частині НОМЕР_2 , що підтверджується витягом із наказу №315-ос від 19.06.2015р., яким позивача зараховано до списків особового складу загону та постановлено на всі вили забезпечення; витягом з наказу начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 №49-ос від 08.02.2019р. про виключення зі списків особового складу загону та зняття з усіх видів забезпечення;
- з 11.02.2019р. по 26.04.2021р. у військовій частині НОМЕР_3 , що підтверджується витягом з наказу начальника НОМЕР_4 прикордонного загону ДПС України №242-ос від 23.04.2021р.; 
- з 27.04.2021р. по 26.05.2022р. у військовій частині НОМЕР_1 , що підтверджується витягом із наказу №81-ос від 27.04.2021р., яким позивача зараховано до списків особового складу загону; витягом з наказу командира НОМЕР_4 загону морської охорони ДПС України №154-ос від 26.05.2022р. про виключення зі списків особового складу загону та зняття з усіх видів забезпечення.
Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 19.06.2023р. у справі №420/14952/22 зобов`язано військову частину НОМЕР_2 нарахувати та виплатити на користь ОСОБА_1 індексацію грошового забезпечення з 01.12.2015р. по 28.02.2018р. включно із прийняттям індексу споживчих цін за 1 або 100 відсотків для обчислення індексації грошового забезпечення у січні 2008 року (базовий місяць). 
28.02.2024р., на виконання рішення Одеського окружного адміністративного суду від 19.06.2023р. у справі №420/14952/22, військовою частиною НОМЕР_2 виплачено позивачу індексацію грошового забезпечення за період з 01.12.2015р. по 28.02.2018р. у загальній сумі 77757,51 грн.
Постановою П`ятого апеляційного адміністративного суду від 20.05.2025р. у справі №420/14952/22 зобов`язано військову частину НОМЕР_2 здійснити нарахування та виплату ОСОБА_1 індексації грошового забезпечення у фіксованій величині 4451,41 грн. за період з 01.03.2018р. по 10.02.2019р. включно відповідно до приписів абзаців 3, 4, 6 пункту 5 Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.2003р. №1078, із врахуванням раніше виплачених сум. 
18.06.2025р., на виконання постанови П`ятого апеляційного адміністративного суду від 20.05.2025р. у справі №420/14952/22, військовою частиною НОМЕР_2 виплачено позивачу індексацію-різницю грошового забезпечення у фіксованій величині 4451,41 грн. за період з 01.03.2018р. по 10.02.2019р. в загальній сумі 47868,36 грн. 
З наданої до суду довідки-розрахунку індексації грошового забезпечення за період з 01.03.2019р. по 30.04.2021р. за період з березня 2019 року по квітень 2021 року на користь позивача нараховано індексацію у розмірі 5861,98 грн. 
Як стверджує позивач при зверненні з даним позовом до суду, в результаті протиправної бездіяльності військової частини НОМЕР_2 , яка полягала у невиплаті позивачу у період проходження служби індексації-різниці грошового забезпечення у фіксованій величині 4451,41 грн. в місяць в момент переводу ОСОБА_1 до військової частини НОМЕР_3 , першою не було записано в грошовий атестат щомісячну фіксовану індексацію-різницю, яка виплачується до наступного підвищення посадових окладів згідно рішення Уряду, внаслідок чого останньою не здійснювалась така виплата у період проходження військової служби. З аналогічних підстав виплату індексації-різниці не проводила і військова частина НОМЕР_1 .
Вважаючи протиправними дії відповідача щодо невиплати у повному розмірі грошового забезпечення за період з 11.02.2019р. до 26.05.2022р. без застосування щомісячної фіксованої індексації, з порушенням абзаців 4, 6 пункту 5 Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.2003р. №1078, ОСОБА_1 звернулась до суду з даним позовом.
Суд першої інстанції, задовольняючи частково позов, виходив з того, що з огляду на абзац 4 пункту 5 Порядку №1078 позивач має право на отримання суми індексації-різниці за умови, якщо розмір підвищення доходу в березні 2018 року дорівнює або є меншим за суму можливої індексації, що склалася у березні 2018 року. Суд зазначив, що оскільки підвищення доходу позивача в березні 2018 року, у зв`язку із підвищенням на законодавчому рівні посадових окладів у березні 2018 року військовослужбовцям згідно постанови КМУ №704 від 30.08.2017р., відбулося на 258,64 грн., то наявні підстави для нарахування й виплати позивачу індексації-різниці у розмірі 4204,51 грн. (4463,15 грн. – 258,64 грн.) щомісячно, починаючи з 11.02.2019р. по 26.05.2022р. включно.
Надаючи правову оцінку таким висновкам суду першої інстанції колегія суддів виходить з наступного.
Правові, економічні та організаційні основи підтримання купівельної спроможності населення України в умовах зростання цін з метою дотримання встановлених Конституцією України гарантій щодо забезпечення достатнього життєвого рівня населення України визначені Законом України «Про індексацію грошових доходів населення» від 03.07.1991р. №1282-XII (далі - Закон №1282-XII; в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин).
Відповідно до ст.1 Закону №1282-XII індексація грошових доходів населення - це встановлений законами та іншими нормативно-правовими актами України механізм підвищення грошових доходів населення, що дає можливість частково або повністю відшкодовувати подорожчання споживчих товарів і послуг.
Згідно ст.2 Закону №1282-XII індексації підлягають грошові доходи громадян, одержані ними в гривнях на території України і які не мають разового характеру, зокрема, оплата праці (грошове забезпечення). Індексації підлягають грошові доходи населення у межах прожиткового мінімуму, встановленого для відповідних соціальних і демографічних груп населення.
Відповідно до ч.1 ст.4 Закону №1282-XII, індексація грошових доходів населення проводиться в разі, коли величина індексу споживчих цін перевищила поріг індексації, який установлюється в розмірі 103 відсотка.
Згідно ч.1 ст.5 Закону №1282-XII підприємства, установи та організації підвищують розміри оплати праці у зв`язку з індексацією за рахунок власних коштів.
Відповідно до ч.2 ст.5 Закону №1282-XII, підприємства, установи та організації, що фінансуються чи дотуються з Державного бюджету України, підвищують розміри оплати праці (грошового забезпечення) у зв`язку з індексацією за рахунок власних коштів і коштів Державного бюджету України.
Згідно ст.18 Закону України «Про державні соціальні стандарти та державні соціальні гарантії» від 05.10.2000р. №2017-III законами України з метою надання соціальної підтримки населенню України в цілому та окремим категоріям громадян встановлюються державні гарантії щодо, зокрема, індексації доходів населення з метою підтримання достатнього життєвого рівня громадян та купівельної спроможності їх грошових доходів в умовах зростання цін.
Таким чином, індексація грошового забезпечення, як складова грошового забезпечення військовослужбовців, є однією з основних державних гарантій щодо оплати їх праці, а тому підлягає обов`язковому нарахуванню і виплаті.
Постановою Кабінету Міністрів України від 17 липня 2003 року №1078 затверджений Порядок проведення індексації грошових доходів населення (далі - Порядок №1078).
Відповідно до абзацу першого пункту 5 Порядку №1078 у разі підвищення тарифних ставок (окладів), стипендій, виплат, що здійснюються відповідно до законодавства про загальнообов`язкове державне соціальне страхування, визначених у пункті 2 цього Порядку, значення індексу споживчих цін у місяці, в якому відбувається підвищення, приймається за 1 або 100 відсотків.
30.08.2017р. Кабінет Міністрів України прийняв постанову №704 «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб», якою визначено інший порядок встановлення та розміру посадового окладу військовослужбовців, осіб рядового та начальницького складу, а також змінено (підвищено) розміри посадових окладів, окладів за військовим (спеціальним) званням відповідних категорій військовослужбовців.
Зазначена постанова набрала чинності з 01.03.2018р.
Згідно із абз.2 п.5 Порядку №1078 обчислення індексу споживчих цін для проведення подальшої індексації здійснюється з місяця, наступного за місяцем підвищення зазначених грошових доходів населення.
Питання виплати суми індексації у місяці підвищення грошових доходів, а також виплати визначеної суми індексації (фіксованої суми індексації) до чергового підвищення тарифних ставок (окладів) врегульовано абзацами третім, четвертим, шостим пункту 5 Порядку №1078.
Так, відповідно до абзаців третього, четвертого, шостого пункту 5 Порядку №1078 сума індексації у місяці підвищення грошових доходів, зазначених у абзаці першому цього пункту, не нараховується, якщо розмір підвищення грошового доходу перевищує суму індексації, що склалася у місяці підвищення доходу.
Якщо розмір підвищення грошового доходу не перевищує суму індексації, що склалась у місяці підвищення доходу, сума індексації у цьому місяці визначається з урахуванням розміру підвищення доходу і розраховується як різниця між сумою індексації і розміром підвищення доходу.
У разі зростання заробітної плати за рахунок інших її складових без підвищення тарифних ставок (окладів) сума індексації не зменшується на розмір підвищення заробітної плати. У разі коли відбувається підвищення тарифної ставки (окладу), у місяці підвищення враховуються всі складові заробітної плати, які не мають разового характеру.
До чергового підвищення тарифних ставок (окладів), стипендій, виплат, що здійснюються відповідно до законодавства про загальнообов`язкове державне соціальне страхування, крім щомісячних страхових виплат потерпілим на виробництві (з урахуванням виплат на необхідний догляд за потерпілим) та членам їх сімей, до визначеної суми індексації додається сума індексації, яка складається внаслідок перевищення величини індексу споживчих цін порогу індексації, зазначеного у пункті 1-1 цього Порядку.
Насамперед слід зауважити, що Порядок №1078 передбачає можливість виплати двох видів індексації грошового доходу, умовно кажучи, «поточної» та «індексації-різниці».
Право на поточну індексацію виникає у випадку, коли величина індексу споживчих цін перевищила поріг індексації, який з 1 січня 2016 року встановлений у розмірі 103 відсотка (абзац 2 пункту 1-1, абзац 6 пункту 5 Порядку №1078).
Сума цієї індексації визначається як результат множення грошового забезпечення, що підлягає індексації в межах прожиткового мінімуму, встановленого для працездатних осіб, на величину приросту індексу споживчих цін, поділений на 100 відсотків (абзац 2, 5 пункт 4 Порядку №1078).
Щодо «фіксованої» суми індексації, то дійсно Закон №1282-ХІІ і Порядок №1078 такого поняття не містять.
Цей термін фігурував у Додатку 4 до Порядку №1078 у редакції постанови Кабінету Міністрів України від 13 червня 2012 року №526, де були наведені приклади обчислення індексу споживчих цін для проведення індексації.
Проте, постановою Уряду №1013 від 9 грудня 2015 року цей Додаток був викладений у новій редакції і з 1 грудня 2015 року у цьому Додатку, як і в цілому Порядку №1078, поняття фіксованої суми індексації не згадується.
З 1 грудня 2015 року в абзацах 3, 4, 5, 6 пункту 5 Порядку №1078 по суті йде мова про поняття індексації-різниці, право на яку виникає тільки тоді, коли у місяці підвищення тарифних ставок (окладів) розмір доходу менший суми можливої індексації, визначеної в цьому місяці.
Абзаци 3, 4 пункту 5 Порядку №1078 у редакціях, які застосовувалися з 1 грудня 2015 року до 1 квітня 2021 року, передбачали обставини, за наявності яких у місяці підвищення доходу індексація (не)нараховується, а саме:
сума індексації у місяці підвищення тарифних ставок (окладів) не нараховується, якщо розмір підвищення грошового доходу перевищує суму індексації, що склалася у місяці підвищення доходу (абзац 3);
сума індексації у місяці підвищення тарифних ставок (окладів) нараховується, якщо розмір підвищення грошового доходу не перевищує суму індексації, що склалася у місяці підвищення доходу (абзац 4).
Якщо у місяці підвищення тарифних ставок (окладів) сума цієї індексації нараховується, то абзац 6 пункту 5 Порядку №1078 додатково указує, що ця сума індексації-різниці виплачується до наступного підвищення тарифних ставок (окладів) і до неї надалі додається поточна індексація, яка складається, коли величина індексу споживчих цін перевищує поріг індексації у розмірі 103 відсотки.
Системний аналіз пункту 1, абзаців 4, 6 пункту 5 Порядку №1078 (у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) дає колегії суддів підстави зробити висновок, що нарахування й виплата індексації-різниці має щомісячний фіксований характер, гарантується законом і є обов`язковими для підприємств, установ та організацій незалежно від форми власності і господарювання, а також для фізичних осіб, які використовують працю найманих працівників.
Враховуючи те, що індексація грошового забезпечення є однією із основних державних гарантій щодо оплати праці, та з огляду на правила й умови нарахування суми індексації-різниці, які встановлені абзацами 3, 4, 6 пункту 5 Порядку №1078, колегія суддів доходить висновку, що повноваження відповідача щодо виплати цієї суми не є дискреційними.
З урахуванням того факту, що 1 березня 2018 року набрала чинності постанова Кабінету Міністрів України «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб» від 30 серпня 2017 року №704, якою були встановлені нові розміри окладів військовослужбовців, та з огляду на правила пунктів 5, 10-2 Порядку №1078, березень 2018 року став місяцем підвищення доходу ОСОБА_1 , за яким слід здійснювати обчислення індексу споживчих цін для проведення подальшої індексації грошового забезпечення.
Системний і цільовий способи тлумачення абзаців 3, 4 Порядку №1078 дають підстави зробити висновок, що у березні 2018 року, як місяці підвищення доходу ОСОБА_1 , відповідачу належало вирішити питання, чи має вона право на отримання суми індексації-різниці.
Водночас, як вбачається з матеріалів справи, на користь позивача не нараховувася і не виплачувався цей вид індексації за спірний період.
Колегія суддів зауважує, що з огляду на абзац 4 пункту 5 Порядку №1078 позивач має право на отримання суми індексації-різниці за умови, якщо розмір підвищення доходу в березні 2018 року дорівнює або є меншим за суму можливої індексації, що склалася у березні 2018 року.
Якщо ця умова наявна, то розмір належної індексації-різниці визначається як різниця між сумою можливої індексації і розміром підвищення доходу.
Буквальний спосіб тлумачення цих норм свідчить про те, що для їхнього застосування врахуванню підлягає: розмір підвищення доходу позивача в березні 2018 року; сума можливої індексації грошового забезпечення позивача в березні 2018 року; чи перевищує розмір підвищення доходу суму можливої індексації.
Розмір підвищення доходу в березні 2018 року визначається як різниця між сумою грошового забезпечення в березні 2018 року та сумою грошового забезпечення в лютому 2018 року.
В обидві ці суми враховуються складові грошового забезпечення, які не мають разового характеру (речення 2 абзацу 5 пункт 5 Порядку №1078).
Сума можливої індексації грошового забезпечення в березні 2018 року визначається як результат множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, актуального для березня 2018 року, на величину приросту індексу споживчих цін у березні 2018 року, поділений на 100 відсотків (абзац 5 пункту 4 Порядку №1078).
Якщо розмір підвищення доходу в березні 2018 року дорівнює або є меншим за суму можливої індексації, що склалася у березні 2018 року, то це є підставою для нарахування й виплати позивачу індексації-різниці до чергового підвищення тарифних ставок (окладів) або до дати звільнення зі служби.
Висновки колегії суддів у даній справі узгоджуються з правовою позицією Верховного Суду, викладеною у постановах від 23 березня 2023 року по справі №400/3826/21, від 06 квітня 2023 року по справі №420/11424/21 та від 09 травня 2023 року по справі №400/12702/21.
Суд першої інстанції зазначив, що у березні 2018 року грошовий дохід ОСОБА_1 збільшився на 258,64 грн. (12679,72 грн. - 12421,08 грн.).
При цьому, судом першої інстанції не враховано, що у відповідності до пункту 6 Інструкції про розміри і порядок виплати щомісячної додаткової грошової винагороди військовослужбовцям Державної прикордонної служби України, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України від 02.02.2016р. №73, яка була чинною на час спірних правовідносин, передбачалося, що винагорода виплачується військовослужбовцям за місцем штатної служби за минулий місяць одночасно з виплатою грошового забезпечення за поточний місяць на підставі наказу начальника (командира) органу Держприкордонслужби; начальникам (командирам) органів Держприкордонслужби - на підставі наказів вищих начальників.
Таким чином, грошове забезпечення ОСОБА_1 у лютому 2018 року становило 7880,74 грн. (посадовий оклад 1180 грн. + оклад за військовим званням 110 грн. + календарна вислуга років 258,00 грн. + надбавка за кваліфікацію 157,02 грн. + надбавка за роботу в умовах режимних обмежень 118,00 грн. + надбавка за особливі умови служби, пов`язані з підвищеним ризиком для життя 177,00 грн., + надбавка за виконання особливо важливих завдань під час проходження служби 1083,60 грн. + преміювання 4720 грн. + щомісячна додаткова грошова винагорода 77,12 грн., яка виплачена в березні 2018 року).
Грошове забезпечення ОСОБА_1 у березні 2018 року становило 12302,60 грн. (посадовий оклад 5920 грн. + оклад за військовим званням 1130 грн. + надбавка за вислугу років 2115 грн. + надбавка за роботу в умовах режимних обмежень 592,00 грн. + надбавка за кваліфікацію 414, 40 грн. + преміювання 2131, 20 грн.).
А відтак, грошовий дохід позивача у березні 2018 року порівняно з лютим 2018 року збільшився на суму 4421,86 грн. 
У березні 2018 року прожитковий мінімум складав 1 762,00 грн., величина приросту індексу споживчих цін 253,30% (з урахуванням підвищення посадового окладу з січня 2008 року), про що зазначено в листі Міністерства соціальної політики України від 28.09.2021р. №5211/0/290-21/51.
Як вже зазначалося, відповідно до абз.5 п.4 Порядку №1078 сума індексації за березень 2018 року розраховується як: прожитковий мінімум для працездатних осіб станом на 01.03.2018р. помножений на величину приросту індексу споживчих цін, поділений на 100, а саме:
1762,00 грн. * 253,30% / 100 = 4463,15 грн.
Відповідно до абз.4 п.5 Порядку №1078 сума належної позивачу індексації в березні 2018 року розраховується як різниця між сумою індексації і розміром підвищення доходу, у даному випадку: 4 463,15 грн. – 4421,86 грн. = 41,29 грн.
Таким чином, військова частина мала обов`язок виплачувати щомісяця на користь позивача індексацію у фіксованій величині 41,29 грн., а не 4204,51 грн. як про це помилково зазначив суд першої інстанції. 
При вирішенні даного спору колегія суддів не враховує висновки судового рішення по справі №420/14952/22 щодо розрахованого розміру фіксованої індексації-різниці грошового забезпечення з огляду на положення ч.5 ст.78 КАС України.
Колегія суддів не приймає до уваги посилання апелянта на те, що у 2019, 2021 р.р. мало місце збільшення грошового доходу позивача, оскільки фіксована індексація-різниця у відповідності до п.5 Порядку №1078 виплачується до наступного підвищення посадових окладів згідно рішення Уряду. 
Також, колегія суддів не може погодитися з висновком суду першої інстанції про те, що на військову частину НОМЕР_1 слід покласти обов`язок щодо нарахування та виплати на користь ОСОБА_1 індексації-різниці грошового забезпечення за період з 11.02.2019р. по 26.05.2022р. 
Як вже зазначалося колегією суддів, у період з 11.02.2019р. по 26.04.2021р. позивач проходила службу у військовій частині НОМЕР_3 , а у період з 27.04.2021р. по 26.05.2022р. у військовій частині НОМЕР_1 .
За наведених обставин, військовою частиною НОМЕР_1 порушено право позивача на виплату індексації-різниці грошового забезпечення за період з 27.04.2021р. по 26.05.2022р.
Посилання позивача на розпорядження Адміністрації Державної прикордонної служби України від 03.03.2020р. №Т/116-1743 де зазначено, що виплата індексації проводиться органом Державної прикордонної служби України з якого військовослужбовець був виключений зі списків частини, у зв`язку із звільненням з військової служби, з урахуванням не виплаченої індексації грошового забезпечення під час проходження служби в інших органах Державної прикордонної служби України, колегія суддів не приймає до уваги.
Верховний Суд у постанові від 19 травня 2025 року по справі №420/20215/23 висловив правову позицію, що виплата індексації грошового забезпечення здійснюється за місцем перебування військовослужбовців на грошовому забезпеченні у спірний період, оскільки індексація грошових доходів не є виплатою військовослужбовцю у зв`язку зі звільненням чи заборгованістю, а є періодичною виплатою й у цій справі є спірною.
Враховуючи викладене, колегія суддів доходить висновку, що позовні вимоги, заявлені ОСОБА_1 за період з 11.02.2019р. по 26.04.2021р. задоволенню не підлягають, оскільки у вказаний період позивач проходила службу у військовій частині НОМЕР_3 , яка не являється відповідачем у даній справі.
Згідно п.2 ч.1 ст.315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове судове рішення у відповідній частині або змінити судове рішення.
Відповідно до п.1, п.4 ч.1 ст.317 КАС України підставою для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є, зокрема, не повне з`ясування судом обставин справи, неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.
Оскільки при вирішенні спору судом першої інстанції не повно з`ясовано обставини справи, а також не правильно застосовано норми матеріального права, тому колегія суддів вважає за необхідне скасувати оскаржуване рішення від 29.10.2025р., з ухваленням по справі нового судового рішення – про часткове задоволення позову ОСОБА_1 .
Враховуючи, що дана справа правомірно віднесена судом першої інстанції до категорії незначної складності та розглядалась за правилами спрощеного провадження, постанова суду апеляційної інстанції може бути оскаржена до Верховного Суду лише з підстав, передбачених пп. «а»-«г» п.2 ч.5 ст.328 КАС України.
Керуючись ст.ст. 311, п.2 ч.1 ст.315, ст.ст. 317, 321, 322, 325, 328 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В:
Апеляційну скаргу військової частини НОМЕР_1 задовольнити частково. 
Скасувати рішення Одеського окружного адміністративного суду від 29 жовтня 2025 року в частині задоволення позову ОСОБА_1 .
Ухвалити в цій частині по справі нове рішення, яким позов ОСОБА_1 задовольнити частково.
Визнати протиправною бездіяльність військової частини НОМЕР_1 щодо не нарахування та невиплати в повному розмірі індексації грошового забезпечення ОСОБА_1 за період з 27.04.2021р. по 26.05.2022р. відповідно до абзацу 6 пункту 5 Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.2003р. №1078.
Зобов`язати військову частину НОМЕР_1 нарахувати та виплатити на користь ОСОБА_1 індексацію-різницю грошового забезпечення у розмірі 41,29 грн. щомісяця за період з 27.04.2021р. по 26.05.2022р., відповідно до абзацу 6 пункту 5 Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.2003р. №1078, з врахуванням раніше виплачених сум.
В задоволенні решти позовних вимог відмовити.
В іншій частині рішення Одеського окружного адміністративного суду від 29 жовтня 2025 року залишити без змін.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню в касаційному порядку не підлягає, крім випадків, передбачених п.2 ч.5 ст.328 КАС України.

Суддя-доповідач 		А.В. Бойко	
Судді	  	О.В. Єщенко   О.А. Шевчук