Справа № 159/7119/25  Провадження №33/802/92/26 	Головуючий у 1 інстанції:Бойчук П. Ю. 	
	Доповідач: Клок  О. М.	

ВОЛИНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД 
П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
21 січня 2026 року місто Луцьк

Суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Волинського апеляційного суду Клок О.М., з участю секретаря судових засідань – Зубрицької А.М., захисника особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 – адвоката Іващика Т.Л. (в режимі відеоконференції), розглянувши подану ним апеляційну скаргу в інтересах ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , військовослужбовця військової частини НОМЕР_2 на постанову судді Ковельського міськрайонного суду Волинської області від 22 грудня 2025 року, 
В С Т А Н О В И В

Вказаною постановою судді ОСОБА_1 визнаний винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та на нього накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 гривень з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 рік.
ОСОБА_1 звільнено від сплати судового збору на підставі п. 12 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» як військовослужбовця, що вчинив дане адміністартвине правопорушення під час виконання ним службових обов`язків.
ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за те, що він 02 жовтня 2025 року о 17 год 30 хв, у с. Поворськ, Ковельського району, Волинської області, керував транспортним засобом марки «Мінск 125» н.з. НОМЕР_3 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння чим порушив вимоги п. 2.9 а Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року №1306 (далі – ПДР). 
Не погоджуючись із постановою судді першої інстанції, його ахисник – адвокат Іващик Т.Л. подав апеляційну скаргу, у якій вказує на її незаконність через неповноту з`ясування суддею усіх обставин вчиненого, порушення норм матеріального та процесуального права. Стверджує, що огляд ОСОБА_1 на стан алкогольного сп`яніння проведений із порушенням вимог ст. 266-1КУпАП, оскільки під час його проведення була відсутня посадова особа військової служби правопорядку, попри те, що останній є військовослужбовцем, а його освідування проводилось у робочий час під час виконання ним розпорядження командира з облаштування вогневої позиції, що знаходиться поза межами військоовї частини на території АДРЕСА_2 . Покликаючись на викладене, просить постанову судді першої інстанції від 22 грудня 2025 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністартивної відповідальност і за ч. 1 ст. 130 КУпАП скасувати, а провадження по даній справі закрити. 
Дослідивши матеріали даної справи, оцінивши доводи апеляційної скарги, заслухавши пояснення захисника – адвоката Іващика Т.Л., доходжу такого висновку. 
Відповідно до ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Даних вимог закону при винесенні постанови місцевим судом було дотримано. 
Згідно із п. 2.9 а ПДР водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння або перебуваючи під впливом наркотичних чи токсичних речовин.
Відповідальність за порушення зазначеного пункту Правил дорожнього руху передбачена ст. 130 КУпАП.
Відповідно до положень п. 2 розділу І Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої Наказом Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства охорони здоров`я України №1452/735 від 09 листопада 2015 року (далі - Інструкція), огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану.
Ознаками алкогольного сп`яніння, згідно із п. 3 розділу І Інструкції, є: запах алкоголю з порожнини рота; порушення координації рухів; порушення мови; виражене тремтіння пальців рук; різка зміна забарвлення шкіряного покриву обличчя; поведінка, що не відповідає обстановці. Огляд на стан сп`яніння проводиться поліцейськими на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом або лікарем закладу охорони здоров`я (п.6 розділу І Інструкції). 
У розумінні вимог п. 7 розділу І Інструкції, огляд в найближчому закладі охорони здоров`я, якому надано право на його проведення відповідно до статті 266 Кодексу України про адміністративні правопорушення,  проводиться лише у разі відмови водія транспортного засобу від проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу або його незгоди з результатами огляду, проведеного поліцейськими.
Так факт вчинення ОСОБА_1 даного адміністративного правопорушення доводиться зібраними матеріалами справи, зокрема, протоколом про адміністративне правопорушення серії АББ № 072222 від 02 жовтня 2025 року, за змістом яких перший керував транспортним засобом, перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння; актом огляду на стан сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів, у якому зафіксовано виявлені у нього, в ході огляду ознаки алкогольного сп`яніння: запах алкоголю з порожнини рота, виражене тремтіння пальців рук, почервоніння обличчя, а також результат огляду на стан сп`яніння; роздруківкою результату тесту газоаналізатора «Алкофор 507» із результатами – 0, 58 ‰; письмовою розпискою про зобов’язання ОСОБА_1 не керувати транспортним засобом до повного витверезення; відеозаписом з нагрудного відеореєстратора камери інспектора поліцейського який,з урахуванням вимог ст. 251 КУпАП, є незалежним від будь-якого суб`єктивного сприйняття належним, допустимим та достатнім доказом його вини.
Сукупність зазначених доказів цілком обґрунтовано взята до уваги судом, і протилежного, при перевірці доводів апеляційної скарги, не установлено. Об`єктивних підстав ставити під сумнів досліджені судом докази, у тому числі, і ті, які надані органом, що склав протокол про адміністративне правопорушення, у суду не було. 
Оцінюючи доводи захисника про те, що через статус ОСОБА_1 - діючого військовослужбовця, його огляд на стан сп`яніння, у зазначеному вище випадку, слід було проводити у порядку, визначеному ст. 266-1 КУпАП, вважаю слушним зазначити про таке. 
Cтаттею 15 КУпАП визначено, що військовослужбовці за порушення правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху несуть адміністративну відповідальність на загальних підставах. 
Порядок проведення огляду, у тому числі, військовослужбовців Збройних Сил України на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції регламентований змістом положень ст. 266-1 КУпАП. 
Цією нормою законодавства визначено чіткий перелік обставин, за яких огляд військовослужбовців Збройних Сил України на стан алкогольного сп`яніння проводиться посадовою особою, уповноваженою на те начальником органу управління Військової служби правопорядку у Збройних Силах України.
Згідно наявної у матеріалах даної справи довідки командира військової частини НОМЕР_2 ОСОБА_2 за № 98 від 18 грудня 2025 року ОСОБА_1 проходить військову службу у військовій частині НОМЕР_2 .
Однак, як убачається із відеозапису із бодікамери поліцейського, за обставин місця та часу, зазначених у протоколі про адміністративне правопорушення, останній одягнутий у військову форму, і при спілкуванні із поліцейським повідомляє, що є діючим військовослужбовцем Збройних Сил України, факт керування транспортним засобом не заперечує, і будучи зупинений поліцейським територіально, поза межами військової частини, де останній проходить військову службу, про виконання ним будь-яких обов`язків військової служби, зокрема бойового завдання, поліцейському не повідомляє. Окрім того, як слушно зазначив інспектор, ОСОБА_1 переміщався мотоциклом «Мінск 125» н.з. НОМЕР_3 , а не військовим службовим транспортним засобом.
Ураховуючи усе вищенаведене у своїй сукупності та взаємозв`язку, доходжу висновку, що спеціальний порядок огляду, визначений положеннями ст. 266-1 КУпАП, цілком підставно не був застосований, у цьому випадку, конкретно до ОСОБА_1 .
Суд першої інстанції дійшов законного та обґрунтованого висновку, що працівники, уповноважені на складання протоколу про адміністративне правопорушення, передбаченого ст. 130 КУпАП, дотримались, визначених положень ст. 266 КУпАП та Інструкції процедури проведення огляду на стан алкогольного сп`яніння, які вказані вище. 
Отже, факт керування ОСОБА_1 транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння, є правильно установлений поліцейськими та підтверджений судом, і доводи поданої ним апеляційної скарги на законність та обґрунтованість такого висновку не впливають. 
Нових доказів, у спростування зазначених у постанові судді обставин, також надано не було, тому апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення.
Не вдаючись до зміни постанови судді першої інстанції, у частині наявної у ній вказівки суду про звільнення ОСОБА_1 від сплати судового збору на підставі п. 12 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір», через неможливість погіршення становища останнього, звертаю увагу на помилковість такого рішення, з огляду на притягнення останнього до адміністративної відповідальності, передбаченої ст. 130 КУпАП, на загальних підставах. 
Враховуючи вищевикладене, керуючись ст. 294 КУпАП,

П О С Т А Н О В И В
Апеляційну скаргу захисника – адвоката Іващика Т.Л., подану в інтересах ОСОБА_1 залишити без задоволення, а постанову судді Ковельського міськрайонного суду Волинської області від 22 грудня 2025 року стосовно нього – без зміни. 
Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя: