Справа № 368/2094/25 
2-о/368/13/26
Рішення 
Іменем України
"21" січня 2026 р. Кагарлицький районний суд Київської області у складі: головуючого судді Кириченка В.І., при секретарі Марчук Н.М.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кагарлику заяву ОСОБА_1 , заінтересована особа: ОСОБА_2 про видачу обмежувального припису,-

встановив :
Заявник ОСОБА_1 звернулась до суду із заявою та просила видати обмежувальний припис терміном на шість місяців, яким визначити ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , заходи тимчасового обмеження прав, а саме:
- заборонити ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 перебувати в місці проживання ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , за адресою: АДРЕСА_1 ;
- заборонити ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 наближатись на відстань 300 метрів до місця проживання ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , за адресою: АДРЕСА_1 чи інших місць її частого перебування;
- заборонити ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 особисто або через інших осіб спілкуватись з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 з використання листування, телефонного (мобільного) зв`язку, будь-яких месенджерів та соціальних мереж.
Мотивувала заяву тим, що 16.11.2001 року ОСОБА_1 (далі - Заявник) та ОСОБА_2 (далі - ОСОБА_2 , Заінтересована особа) уклали шлюб, що був зареєстрований відділом реєстрації актів цивільного стану Кагарлицького районного управління юстиції у Київській області, свідоцтво про одруження серії НОМЕР_1 від 16.11.2001 року.
Від спільного шлюбу Заявник і Заінтересована особа мають двох повнолітніх дітей:
-  ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 :
-  ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 .
Подружнє життя у Заявника з Заінтересованою особою не склалося. Спільне життя із ОСОБА_2 не відповідає уявленням Заявника про подружнє життя, взаємоповагу та підтримку. Враховуючи викладене. Заявник звернулася до Кагарлицького районного суду Київської області з позовом про розірвання шлюбу з ОСОБА_2 (справа №: 368/1427/25, суддя Іванюта Т.Є.). Станом на день звернення до суду з цією заявою, рішення у справі не ухвалене.
На даний час Заявник та ОСОБА_2 продовжують спільно проживати у будинку за адресою: АДРЕСА_1 . Проте, спільне проживання з ОСОБА_2 стало нестерпним для Заявника через агресивну та не адекватну поведінку її чоловіка. ОСОБА_2 вчиняє систематичне психологічне насильство щодо Заявника: регулярно зловживає алкоголем, не контролює свою поведінку, провокує конфлікти і сварки, словесно ображає Заявника. Через дії ОСОБА_2 . Заявник живе в постійному стресі й моральному виснаженні, у неї відсутнє нормальне життя.
Отже, своїми діями ОСОБА_2 систематично вчиняє щодо заявника домашнє насильство психологічного характеру.
У період з 08.06.2025 року по 03.12.2026 року Заявник 5 разів зверталася до органів поліції із заявами на неправомірну поведінку ОСОБА_2 , що підтверджується відповіддю на адвокатський запит ВП №1 Обухівського РУП ГУ НП в Київській області від 10.12.2025 року.
Багаторазові заяви до поліції не змінили поведінку ОСОБА_2 . Звернення Заявника були розглянуті в порядку Закону України «Про звернення громадян», дієвих заходів впливу на ОСОБА_2 вжито не було. До цього часу Заявник продовжує знаходитися у стані стресу та під постійним психологічним тиском через дії свого чоловіка.
Будь-які позасудові заходи, які вживала Заявник для врегулювання відносин із ОСОБА_2 виявилися неефективними та не призвели до його виправлення.
Враховуючи викладене, наявні усі підстави для винесення щодо ОСОБА_2 обмежувального припису судом.
В судовому засіданні заявник ОСОБА_1 підтримала заяву і після перерви не з`явилась в судове засідання . Розгляд справи закінчено у її відсутність.
ОСОБА_2 в судовому засіданні визнав, що вчиняв неправомірні дії відносно заявниці та усвідомлює необхідність йому пролікуватись у зв`язку з вживанням алкогольних напоїв. Також пояснив, що працює і проживає не в будинку, а в підсобному приміщенні за адресою яку вказує заявниця. Після перерви не з`явився, а тому розгляд справи проведено у його відсутність.
Судом встановлено, що 16.11.2001 року ОСОБА_1 (далі - Заявник) та ОСОБА_2 (далі - ОСОБА_2 , Заінтересована особа) уклали шлюб, що був зареєстрований відділом реєстрації актів цивільного стану Кагарлицького районного управління юстиції у Київській області, свідоцтво про одруження серії НОМЕР_1 від 16.11.2001 року.
Від спільного шлюбу Заявник і Заінтересована особа мають двох повнолітніх дітей:
-  ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 :
-  ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 .
Подружнє життя у Заявника з Заінтересованою особою не склалося. Спільне життя із ОСОБА_2 не відповідає уявленням Заявника про подружнє життя, взаємоповагу та підтримку. Враховуючи викладене. Заявник звернулася до Кагарлицького районного суду Київської області з позовом про розірвання шлюбу з ОСОБА_2 (справа №: 368/1427/25, суддя Іванюта Т.Є.). Станом на день звернення до суду з цією заявою, рішення у справі не ухвалене.
На даний час Заявник та ОСОБА_2 продовжують спільно проживати у будинку за адресою: АДРЕСА_1 . Проте, спільне проживання з ОСОБА_2 стало нестерпним для Заявника через агресивну та не адекватну поведінку її чоловіка. ОСОБА_2 вчиняє систематичне психологічне насильство щодо Заявника: регулярно зловживає алкоголем, не контролює свою поведінку, провокує конфлікти і сварки, словесно ображає Заявника. Через дії ОСОБА_2 . Заявник живе в постійному стресі й моральному виснаженні, у неї відсутнє нормальне життя.
Отже, своїми діями ОСОБА_2 систематично вчиняє щодо Заявника домашнє насильство психологічного характеру. Вказані обставини підтверджуються постановами судді Кагарлицького районного суду Київської області про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_2 від 19.12.2025 року по ст.173-2ч.3 , 173-2ч.3 КУпАП за вчинене домашнє насильство 22.11.2025 і 3.12.2025 , від 16.06.2025 року за вчинене домашнє насильство 16.06.2025 по ст. 173-2ч.1 КУпАП, від 31.07.2025 року за вчинене домашнє насильство 10.06.2025 по ст. 173-2ч.1 КУпАП.
Пунктом 3 ч. 1ст. 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» під домашнім насильством розуміються діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь.
В силу ч. 2 ст. 26 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» обмежувальним приписом визначаються один чи декілька таких заходів тимчасового обмеження прав кривдника або покладення на нього обов`язків, зокрема: заборона перебувати в місці спільного проживання (перебування) з постраждалою особою; усунення перешкод у користуванні майном, що є об`єктом права спільної сумісної власності або особистою приватною власністю постраждалої особи; обмеження спілкування з постраждалою дитиною; заборона наближатися на визначену відстань до місця проживання (перебування), навчання, роботи, інших місць частого відвідування постраждалою особою; заборона особисто і через третіх осіб розшукувати постраждалу особу, якщо вона за власним бажанням перебуває у місці, невідомому кривднику, переслідувати її та в будь-який спосіб спілкуватися з нею; заборона вести листування, телефонні переговори з постраждалою особою або контактувати з нею через інші засоби зв`язку особисто і через третіх осіб.
Ст. 21 Закону України «Про запобігання та проти дію домашньому насильству» передбачено, що постраждала особа має право, зокрема, на: дієвий, ефективний та невідкладний захист в усіх випадках домашнього насильства, недопущення повторних випадків домашнього насильства.
Відповідно до п. 2 ч. 1 ст.24 та п. 1 ч. 1 ст.26 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» до спеціальних заходів щодо протидії домашньому насильству належить обмежувальний припис стосовно кривдника із заявою про видачу якого може звернутися постраждала особа.
Положеннями ст. 26 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» передбачено, що обмежувальним приписом визначаються один чи декілька таких заходів тимчасового обмеження прав кривдника або покладення на нього обов ’язків ,зокрема:заборона наближатися на визначену відстань до місця проживання (перебування), навчання, роботи, інших місць частого відвідування постраждалою особою;заборона особисто і через третіх осіб розшукувати постраждалу особу, якщо вона за власним бажанням перебуває у місці, невідомому кривднику, переслідувати її та в будь-який спосіб спілкуватися з нею; заборона вести листування, телефонні переговори з постраждалою особою або контактувати з нею через інші засоби зв`язку особисто і через третіх осіб.
Рішення про видачу обмежувального припису або про відмову у видачі обмежувального припису приймається на підставі оцінки ризиків. Обмежувальний припис видається на строк від одного до шести місяців.
При цьому, обмежувальний припис за своєю суттю не є заходом покарання особи (на відміну від норм, закріплених у КУпАП та КК України), а є тимчасовим заходом, що виконує захисну та запобіжну функції, і спрямований на попередження вчинення насильства та забезпечення першочергової безпеки осіб, з огляду на наявність ризиків, передбачених зазначеним вище Законом.
Відповідно до ст. 350-1 ЦПК України, заява про видачу обмежувального припису подається до суду за місцем проживання (перебування) особи, яка постраждала від домашнього насильства або насильства за ознакою статі, а якщо зазначена особа перебуває у закладі, що належить до загальних чи спеціалізованих служб підтримки постраждалих осіб, - за місцезнаходженням цього закладу.
Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 350-2 ЦПК України заява про видачу обмежувального припису може бути подана особою, яка постраждала від домашнього насильства, або її представником - у випадках, визначених Законом України "Про запобігання та протидію домашньому насильству.
Статтею 350-6 ЦПК України передбачено, що розглянувши заяву про видачу обмежувального припису, суд ухвалює рішення про задоволення заяви або про відмову в її задоволенні. У разі задоволення заяви суд видає обмежувальний припис у вигляді одного чи декількох заходів тимчасового обмеження прав особи, яка вчинила домашнє насильство чи насильство за ознакою статі, передбачених Законом України "Про запобігання та протидію домашньому насильству "або Законом України "Про забезпечення рівних прав та можливостей жінок і чоловіків", на строк від одного до шести місяців.
З огляду на вищевказані обставини, слід дійти до висновку, що Заінтересована особа ОСОБА_2 вчиняє домашнє насильство щодо своєї дружини, тобто Заявника, тому для забезпечення дієвого та ефективного захисту до кривдника необхідно застосувати обмежувальний припис.
При цьому, проживання Заінтересованої особи в одному будинку із Заявником не може бути перешкодою для встановлення обмежень кривднику з метою захисту жінки від домашнього насильства.
Тимчасове обмеження права користування кривдника житловим приміщенням з метою забезпечення безпеки постраждалої особи шляхом встановлення судом обмежувального припису є легітимним заходом втручання у права та свободи особи. Під час вирішення питання щодо застосування такого заходу суд на підставі установлених обставин справи та оцінки факторів небезпеки (ризиків) щодо вчинення домашнього насильства має оцінити пропорційність втручання у права і свободи особи-кривдника, враховуючи, що ці заходи пов`язані із протиправною поведінкою останнього. Такого висновку дійшов Верховний Суд у постанові від 17 лютого 2021 року у справі № 766/13927/20-ц.
Отже, наявні усі підстави для винесення обмежувального припису відносно ОСОБА_2 .
Видати обмежувальний припис терміном на три місяці, яким визначити ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , заходи тимчасового обмеження прав, а саме:
- заборонити ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 перебувати в місці проживання ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , за адресою: АДРЕСА_1 ;
- заборонити ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 наближатись на відстань 300 метрів до місця проживання ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , за адресою: АДРЕСА_1 чи інших місць її частого перебування;
- заборонити ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 особисто або через інших осіб спілкуватись з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 з використання листування, телефонного (мобільного) зв`язку, будь-яких месенджерів та соціальних мереж.
В частині заяви про видачу обмежувального припису більшим терміном – відмовити, так як з пояснень ОСОБА_2 вбачається, що він усвідомлює необхідність вчинити дії для того , щоб не вчиняти неправомірних дій відносно заявника.
Заява заявниці в судовому засіданні, що суд затягує розгляд справи є помилковою. Суд після роз`яснень прав заявниці робив перерву для уточнення адреси будинку так як в поясненнях вказувала, що просить забронити перебувати в будинку спільного проживання , а в заяві зазначила будинок де проживає мати ОСОБА_2 . Але заявниця уточнила заяву і знову помилково вказала про будинок матері ОСОБА_2 . Суд знову зробив перерву і заявниця уточнила заяву, але завчасно її копію не направила ОСОБА_2 як роз`яснював суд і тільки в судовому засіданні вручила ОСОБА_2 . Тому для забезпечення процесуальних прав ОСОБА_2 суд ще робив перерву в судовому засіданні .

Керуючись п. 2 ч. 1 ст.24 та п. 1 ч. 1 ст.26 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» ст. 350-1, 350-2, 350-3, 350-4, 360-6 ЦПК України, суд,-

в и р і ш и в :
Заяву задоволити частково.
Видати обмежувальний припис терміном на три місяці, яким визначити ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , заходи тимчасового обмеження прав, а саме:
- заборонити ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 перебувати в місці проживання ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , за адресою: АДРЕСА_1 ;
- заборонити ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 наближатись на відстань 300 метрів до місця проживання ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , за адресою: АДРЕСА_1 чи інших місць її частого перебування;
- заборонити ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 особисто або через інших осіб спілкуватись з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 з використання листування, телефонного (мобільного) зв`язку, будь-яких месенджерів та соціальних мереж.
В частині заяви про видачу обмежувального припису більшим терміном – відмовити.
Строк обмежувального припису рахувати з дня ухвалення рішення.
Судові витрати, пов`язані з розглядом справи про видачу обмежувального припису, віднести на рахунок держави.
Рішення суду підлягає до негайного виконання, а його оскарження не зупиняє його виконання.
Повідомити ВП №1 ГУ НП в Київській області для взяття ОСОБА_2 на профілактичний облік, а також Обухівську районну державну адміністрацію Київської області, Кагарлицьку міську раду Обухівського району Київської області про видачу обмежувального припису стосовно ОСОБА_2 .
Рішення набуває законної сили відповідно до ст.. 273 ЦПК України.
Рішення може бути оскаржене протягом 30 днів з дня складання повного рішення суду.
Повний текст рішення складено 30.01.2026 року. 

Суддя: В.І. Кириченко