ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД міста КИЄВА 01054, м.Київ, вул.Б.Хмельницького,44-В, тел. (044) 334-68-95, E-mail: inbox@ki.arbitr.gov.ua	
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
м. Київ
20.01.2026	Справа № 910/14156/25	
Господарський суд міста Києва у складі судді Грєхової О.А., розглянувши у спрощеному позовному провадженні матеріали господарської справи
за позовом Публічного акціонерного товариства "Центренерго" 
до Товариство з обмеженою відповідальністю "Енерго ресурс груп" 
про стягнення збитків у розмірі 1 050 323,92 грн.

Без повідомлення (виклику) сторін.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Публічне акціонерне товариство «Центренерго» звернулось до Господарського суду міста Києва із позовними вимогами до Товариство з обмеженою відповідальністю «Енерго ресурс груп» про стягнення збитків у розмірі 1 050 323,92 грн.
Позовні вимоги обґрунтовані тим, що відповідачем не зареєстровано податкові накладні за Договором поставки вугілля № 111/5 від 08.02.2024, в зв`язку з чим позивачу завдано збитків у розмірі 1 050 323,92 грн.
Ухвалою Господарського суду міста Києва від 17.11.2025 прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у справі, поставлено здійснювати розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін.
Так, з метою повідомлення відповідача про розгляд справи судом та про його право подати відзив на позовну заяву, на виконання приписів Господарського процесуального кодексу України, ухвала суду про відкриття провадження у справі від 17.11.2025 була направлена судом до електронного кабінету відповідача та отримана відповідачем, з урахуванням приписів ст. 242 ГПК України, 18.11.2025, що підтверджується наявним в матеріалах справи повідомленням про доставку електронного листа.
Відповідно до ч. 4 ст. 13 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.
Згідно з ч. 9 ст. 165 Господарського процесуального кодексу України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин, суд вирішує справу за наявними матеріалами.
Згідно з ч. 2 ст. 178 Господарського процесуального кодексу України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд має право вирішити спір за наявними матеріалами справи.
Зважаючи на те, що відповідач у строк, встановлений частиною 1 статті 251 Господарського процесуального кодексу України, не подав до суду відзив на позов, а відтак не скористався наданим йому процесуальним правом, за висновками суду, у матеріалах справи достатньо документів, які мають значення для правильного вирішення спору, внаслідок чого справа з метою дотримання процесуальних строків вирішення спору може бути розглянута за наявними у ній документами відповідно до частини 9 статті 165 Господарського процесуального кодексу України та частини 2 статті 178 Господарського процесуального кодексу України
Розглянувши подані документи і матеріали, з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Господарський суд міста Києва 

ВСТАНОВИВ: 

08 лютого 2024 року між Публічним акціонерним товариством «Центренерго» (далі -позивач, покупець) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Енерго ресурс груп» (далі - відповідач, постачальник) укладено Договір поставки вугілля №111/5 (далі - Договір), за умовами якого, постачальник зобов`язався поставити (передати) у власність покупця, а покупець прийняти і оплатити вугільну продукцію (далі - вугілля) на зазначених у Договорі умовах.
У подальшому сторони уклали Додаткові угоди №1 від 23.05.2024 року, №2 від 25.07.2024, №3 від 29.07.2024, №4 від 21.08.2024, №5 від 25.12.2024 до Договору.
Відповідно до п. 1.2 Договору необхідні для виконання договору відомості вказуються в специфікаціях до договору, які є невід`ємною частиною договору (далі - Специфікації). В Специфікаціях вказуються (в тому числі, але не виключно) назви виробників, вантажовідправників, відокремлених підрозділів покупця (ТЕС) - вантажоотримувачів (далі - вантажоотримувачі), залізничні станції відправлення, залізничні станції вантажоотримувачів, (далі - залізничні станції призначення) або місце/пункт передачі, їх реквізити, а також кількість, асортимент і строки (терміни) поставки (передачі) вугілля на залізничну станцію призначення в залежності від потреби покупця, але в будь-якому випадку в межах загальної суми договору і терміну його дії.
Поставка вугілля по договору здійснюється залізничним транспортом на умовах DDP (залізнична станція призначення) згідно з "Інкотермс 2010. Правила ІСС з використання термінів для внутрішньої та міжнародної торгівлі", з урахуванням передбачених договором особливостей (п. 2.1 Договору). 
Згідно з п. 2.2 Договору узгоджений сторонами в відповідній Специфікації обсяг вугілля постачається окремими партіями. Партією вугілля вважається вироблений і відвантажений на адресу вантажоотримувача за певний проміжок часу обсяг вугілля, середня якість якого характеризується однією об`єднаною пробою, за результатами лабораторних випробувань якої оформлене посвідчення якості вугілля в партії та враховані особливості пункту 3.5 Договору.
У відповідності до п. 2.4. Договору вугілля поставляється виключно при наявності та на підставі відповідних підписаних сторонами Специфікацій. Відвантажене вугілля, яке не відповідає умовам відповідних Специфікацій, до обсягів поставленого по договору вугілля не зараховується.
Право власності на вугілля від постачальника до покупця переходить після підписання сторонами акту приймання-передачі вугілля згідно з умовами договору (п. 2.5 Договору).
Згідно із п. 3.1 Договору приймання вугілля за кількістю та якістю здійснюється спільно вантажоотримувачем і уповноваженим представником постачальника на території вантажоотримувача і на обладнанні вантажоотримувача.
У пункті 3.6 Договору сторони погодили, що результати приймання вугілля в місці надходження використовуються для виконання умов договору, відображаються в актах звіряння кількості і якості та актах приймання-передачі вугілля. Акт звіряння кількості та якості отриманого по договору 3 вугілля повинен містити (в тому числі, але не виключно) назви виробника та вантажовідправника, період відвантаження та надходження, марку вугілля, номери посвідчень якості, визначені відповідно до умов договору кількісні і якісні показники, прізвища, ініціали та підписи уповноважених представників постачальника та вантажоотримувача. Акт приймання - передачі вугілля повинен містити (в тому числі, але не виключно) основні дані, вказані в акті звіряння кількості та якості, розрахунок фактичної ціни та фактичної вартості поставленого вугілля відповідно до умов договору, ПДВ у разі його нарахування, код товару згідно з УКТ ЗЕД (не менше ніж чотири перших цифри відповідного коду), прізвища, ініціали і підписи уповноважених представників вантажоотримувача, покупця та постачальника, завірені печатками (за умови, що відповідні особи здійснюють діяльність з використанням печатки). 
Партія вугілля покупцем не приймається і не оплачується, якщо по відношенню до цієї партії вугілля виникне хоча б одна з наступних умов: асортимент, виробники або вантажовідправники вугілля, залізнична станція відправлення або призначення, їх реквізити не відповідають встановленим відповідній Специфікації; в вагони завантажене вугілля різних марок, класів крупності, категорій якості; у вагонах наявні брили або шари породи. каміння, залишки раніше перевезених вантажів, сміття, сторонні домішки; вугілля під час транспортування змерзлося і не вивантажується з вагонів після розморожування в розморожуючих пристроях відповідно до їх технологічної карти (п. 3.7 Договору).
Базова ціна, згідно з п. 6.2 Договору, означає ціну однієї тони вугілля при вказаних в пункті 5.1. договору базових показниках якості і не включає в себе вартість доставки. Базова ціна вугілля становить 5076,00 грн, в т.ч. ПДВ (20%) - 846,00 грн.
У відповідності до п. 6.4 Договору фактична вартість кожної поставленої партії вугілля встановлюється як добуток визначених відповідно до умов договору кількості (маси) вугілля та фактичної ціни однієї тони вугілля в партії. 
У пункті 6.5 Договору сторони погодили, що вартість доставки вугілля до залізничної станції призначення вважається транспортно-заготівельними витратами покупця. Вартість доставки перевізнику/експедитору оплачує постачальник або третя особа за дорученням постачальника з наступним відшкодуванням покупцем в встановленому договором порядку. Підставою для відшкодування Покупцем вартості доставки є акт відшкодування вартості доставки до кожного акту приймання-передачі вугілля. Покупець може самостійно оплатити вартість доставки перевізнику не відшкодовуючи її постачальнику при умові доставки вугілля до залізничної станції призначення у вагонах перевізника. У такому випадку акти відшкодування вартості доставки не складаються, а загальна сума договору не включає оплачену покупцем вартість доставки. 
За умовами п. 7.1 Договору оплата вартості вугілля та відшкодування вартості його доставки здійснюється покупцем на підставі підписаних сторонами актів приймання-передачі вугілля та актів відшкодування вартості доставки в національній валюті України шляхом безготівкового перерахування грошових коштів на рахунок постачальника протягом 30 календарних днів з моменту підписання відповідних актів. 
Відповідно до п. 7.2 Договору постачальник має право здійснити попередню оплату за вугілля на підставі рахунку постачальника, на суму, що не перевищує вартості вказаного в відповідній Специфікації вугілля.
Вартість вугілля для здійснення попередньої оплати розраховується по вказаній в договорі базовій ціні. Постачальник надає гарантійний лист з зобов`язаннями поставити покупцю вугілля в обсязі, відповідно до якого покупець здійснює попередню оплату. Якщо розмір визначеної відповідно до умов договору фактичної вартості вугілля, поставленого по відповідній Специфікації, виявиться меншим від розміру здійсненої покупцем попередньої оплати за це вугілля, різниця між фактичною вартістю вугілля і попередньою оплатою зараховується як попередня оплата по наступних Специфікаціях у випадку їх укладання або повертається постачальником протягом 20 банківських днів з кінцевої дати складання актів приймання-передачі вугілля по відповідній Специфікації якщо наступні Специфікації не укладались. Постачальник протягом 1 (одного) банківського дня після закінчення вказаного в Специфікації строку (терміну) поставки повертає покупцю попередню оплату в повному обсязі якщо поставка вугілля в вказаний в відповідній Специфікації строк (термін) не здійснювалась.
Постачальник несе всі ризики втрати чи пошкодження вугілля до моменту здійснення його поставки у відповідності до умов договору (п.9.4 Договору).
У пункті 10.8 Договору узгоджено, що постачальник зобов`язаний своєчасно скласти та зареєструвати податкові накладні (розрахунки коригування до податкових накладних).
Згідно із п. 10.8.3 Договору у разі відсутності реєстрації податкових накладних протягом 365 днів з дати виникнення податкового зобов`язання, в результаті чого покупець втратить право на податковий кредит за вказаними податковими накладними, постачальник зобов`язаний протягом 5 робочих днів з дати відправки покупцем відповідної вимоги постачальнику сплатити покупцю грошові кошти в розмірі, що дорівнює сумі ПДВ, зазначеній у вказаних податкових накладних та компенсувати покупцю всі пов`язані з таким порушенням збитки.
Договір, у редакції Додаткової угоди №5 від 25.12.2024 набирає чинності з дати його підписання сторонами і діє по 31.05.2025, а в частині розрахунків - до їх повного виконання (п.11.1. договору). 
Сторонами договору поставки укладені та підписані наступні Специфікації: 
№1 від 08.02.2024, обсяг поставки 30 (+- 5%) тисяч тон, строк поставки з 10.02.2024 по 15.04.2024; 
№2 від 20.02.2024, обсяг поставки 30 (+- 5%) тисяч тон, строк поставки з 23.02.2024 по 30.04.2024; 
№3 від 15.03.2024, обсяг поставки 30 (+- 5%) тисяч тон, строк поставки з 17.03.2024 по 20.05.2024; 
№4 від 01.04.2024, обсяг поставки 50 (+- 5%) тисяч тон строк поставки з 01.04.2024 по 31.05.2024 (у редакції додаткової угоди №1 від 23.05.2024 обсяг поставки 15,5 (+/- 5 %); 
№5 від 05.06.2024, обсяг поставки 10 (+- 5%) тисяч тон (у редакції додаткової угоди №4 від 21.08.2024); 
№6 від 28.06.2024, обсяг поставки 29 (+- 5%) тисяч тон, строк поставки з 01.07.2024 по 31.03.2025 (у редакції додаткової угоди №5 від 24.12.2024); 
№7 від 12.08.2024, обсяг поставки 12 (+- 5%) тисяч тон, строк поставки з 15.08.2024 по 31.03.2025 (у редакції додаткової угоди №5 від 24.12.2024); 
№8 від 16.08.2024, обсяг поставки 10 (+- 5%) тисяч тон, строк поставки з 16.09.2024 по 30.04.2025 (у редакції додаткової угоди №5 від 24.12.2024).
Звертаючись із даним позовом до суду, позивач зазначає, що відповідач на виконання пункту 10.8 Договору та відповідно до п. 201.1. ст. 201 ПК України не виконав свої зобов`язання щодо реєстрації податкових накладних на суму податку на загальну суму 1 050 323,92 грн згідно актів відшкодування доставки вартості вугілля до акту приймання - передачі №47-ЕРГ/5 від 17.09.2024, № 51-ЕРГ/5 від 19.09.2024, № 59-ЕРГ/5 від 07.10.2024, № 60-ЕРГ/5 від 07.10.2024,№62-ЕРГ/5 від 17.10.2024, №63-ЕРГ/5 від 21.10.2024, № 64-ЕРГ/5 від 31.10.2024, чим завдано позивачу збитків в сумі 1 050 323,92 грн, у зв`язку з недоотриманням податкового кредиту на суму сплаченого позивачем податку на додану вартість.
Оцінивши подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на повному, всебічному і об`єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, суд дійшов наступного висновку.
Згідно зі ст. 11 Цивільного кодексу України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки; підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.
Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.
У пункті 10.8 Договору узгоджено, що постачальник зобов`язаний своєчасно скласти та зареєструвати податкові накладні (розрахунки коригування до податкових накладних).
При цьому, згідно із п. 10.8.3 Договору у разі відсутності реєстрації податкових накладних протягом 365 днів з дати виникнення податкового зобов`язання, в результаті чого покупець втратить право на податковий кредит за вказаними податковими накладними, постачальник зобов`язаний протягом 5 робочих днів з дати відправки покупцем відповідної вимоги постачальнику сплатити покупцю грошові кошти в розмірі, що дорівнює сумі ПДВ, зазначеній у вказаних податкових накладних та компенсувати покупцю всі пов`язані з таким порушенням збитки.
Як зазначає позивач, відповідачем порушено вимоги пункту 10.8 Договору та відповідно п. 201.1. ст. 201 ПК України та не здійснено реєстрацію податкових накладних на суму податку на загальну суму 1 050 323,92 грн згідно актів відшкодування доставки вартості вугілля до акту приймання - передачі №47-ЕРГ/5 від 17.09.2024, № 51-ЕРГ/5 від 19.09.2024, № 59-ЕРГ/5 від 07.10.2024, № 60-ЕРГ/5 від 07.10.2024,№62-ЕРГ/5 від 17.10.2024, №63-ЕРГ/5 від 21.10.2024, № 64-ЕРГ/5 від 31.10.2024.
Відповідно до пункту 14.1.181 статті 14 Податкового кодексу України, який підлягає застосуванню в редакції чинній на дату складення податкової накладної, податковий кредит - сума, на яку платник ПДВ має право зменшити податкове зобов`язання звітного (податкового) періоду, визначена згідно з розділом V цього Кодексу.
За змістом абзацу 2 пункту 198.1 статті 198 Податкового кодексу України до податкового кредиту відносяться суми податку, сплачені/нараховані у разі здійснення операцій з придбання або виготовлення товарів та послуг.
Згідно з приписами пункту 198.6 статті 198 Податкового кодексу України не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв`язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені зареєстрованими в Єдиному реєстрі податкових накладних податковими накладними/розрахунками коригування до таких податкових накладних чи не підтверджені митними деклараціями, іншими документами, передбаченими пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу. У разі коли на момент перевірки платника податку контролюючим органом суми податку, попередньо включені до складу податкового кредиту, залишаються не підтвердженими зазначеними у абзаці першому цього пункту документами, платник податку несе відповідальність відповідно до цього Кодексу. Податкові накладні, отримані з Єдиного реєстру податкових накладних, є для отримувача товарів/послуг підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту. У разі якщо платник податку не включив у відповідному звітному періоді до податкового кредиту суму податку на додану вартість на підставі отриманих податкових накладних/розрахунків коригування до таких податкових накладних, зареєстрованих в Єдиному реєстрі податкових накладних, таке право зберігається за ним протягом 1095 календарних днів з дати складення податкової накладної/розрахунку коригування.
Умовами абзацу 1 пункту 201.1 статті 201 Податкового кодексу України визначено, що на дату виникнення податкових зобов`язань платник податку зобов`язаний скласти податкову накладну в електронній формі з дотриманням умови щодо реєстрації у порядку, визначеному законодавством, кваліфікованого електронного підпису уповноваженої платником особи та зареєструвати її в Єдиному реєстрі податкових накладних у встановлений цим Кодексом термін.
Податкова накладна складається на кожне повне або часткове постачання товарів/послуг, а також на суму коштів, що надійшли на поточний рахунок як попередня оплата (аванс) (абзац 1 пункту 201.7 статті 201 Податкового кодексу України).
За приписами пункту 201.10 статті 201 Податкового кодексу України при здійсненні операцій з постачання товарів/послуг платник податку - продавець товарів/послуг зобов`язаний в установлені терміни скласти податкову накладну, зареєструвати її в Єдиному реєстрі податкових накладних та надати покупцю за його вимогою.
Податкова накладна, складена та зареєстрована в Єдиному реєстрі податкових накладних платником податку, який здійснює операції з постачання товарів/послуг, є для покупця таких товарів/послуг підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту.
Податкова накладна та/або розрахунок коригування до неї, складені та зареєстровані після 1 липня 2017 року в Єдиному реєстрі податкових накладних платником податку, який здійснює операції з постачання товарів/послуг, є для покупця таких товарів/послуг достатньою підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту, та не потребує будь-якого іншого додаткового підтвердження.
Відсутність факту реєстрації платником податку - продавцем товарів/послуг податкових накладних в Єдиному реєстрі податкових накладних не дає права покупцю на включення сум податку на додану вартість до податкового кредиту та не звільняє продавця від обов`язку включення суми податку на додану вартість, вказаної в податковій накладній, до суми податкових зобов`язань за відповідний звітний період.
Реєстрація податкових накладних та/або розрахунків коригування до податкових накладних у Єдиному реєстрі податкових накладних повинна здійснюватися з урахуванням граничних строків: для податкових накладних/розрахунків коригування до податкових накладних, складених з 1 по 15 календарний день (включно) календарного місяця, - до останнього дня (включно) календарного місяця, в якому вони складені; для податкових накладних/розрахунків коригування до податкових накладних, складених з 16 по останній календарний день (включно) календарного місяця, - до 15 календарного дня (включно) календарного місяця, наступного за місяцем, в якому вони складені; для розрахунків коригування, складених постачальником товарів/послуг до податкової накладної, що складена на отримувача - платника податку, в яких передбачається зменшення суми компенсації вартості товарів/послуг їх постачальнику, - протягом 15 календарних днів з дня отримання такого розрахунку коригування до податкової накладної отримувачем (покупцем).
Відтак, за загальним правилом, приписи пункту 201.10 статті 201 Податкового кодексу України не передбачають можливості включення покупцем товарів/послуг суми ПДВ до податкового кредиту у разі невиконання продавцем обов`язку зі складення та реєстрації податкової накладної у Єдиному реєстрі податкових накладних; при цьому покупець зазначених товарів/послуг має право додати до податкової декларації скаргу на такого продавця.
Аналогічний правовий висновок викладено у постанові Об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 03.08.2018 року в справі №917/877/17.
З системного аналізу вище викладеного, вбачається, що згідно з пунктом 201.10 статті 201 Податкового кодексу України на продавця товарів/послуг покладено обов`язок в установлені терміни скласти податкову накладну та зареєструвати її в Єдиному реєстрі податкових накладних, чим зумовлено обґрунтоване сподівання контрагента на те, що це зобов`язання буде виконано, оскільки тільки підтверджені зареєстрованими в Єдиному реєстрі податкових накладних податковими накладними/розрахунками коригування до таких податкових накладних суми податку можуть бути віднесені до складу податкового кредиту.
Згідно з правовою позицією, викладеною в постановах Великої Палати Верховного Суду від 05.06.2019 року у справі №908/1568/18 та Об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 03.08.2018 року у справі №917/877/17, при порушенні контрагентом (продавцем) за договором обов`язку щодо складення та реєстрації податкових накладних належним способом захисту для заявника (покупця) може бути звернення до суду з позовом про відшкодування завданих збитків.
Так, в силу приписів статей 15, 16 Цивільного кодексу України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу у разі їх порушення, невизнання чи оспорювання. Одним з способів захисту цивільних прав та інтересів є відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди.
Статтею 22 Цивільного кодексу України визначено, що особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є: втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода).
За змістом статті 224 Господарського кодексу України учасник господарських відносин, який порушив господарське зобов`язання або установлені вимоги щодо здійснення господарської діяльності, повинен відшкодувати завдані цим збитки суб`єкту, права та законні інтереси якого порушено. Під збитками розуміються витрати, зроблені управненою стороною, втрата або пошкодження її майна, а також не одержані нею доходи, які управнена сторона одержала б у разі належного виконання зобов`язання або додержання правил здійснення господарської діяльності другою стороною.
Згідно зі статтею 225 Господарського кодексу України до складу збитків, що підлягають відшкодуванню особою, яка допустила господарське правопорушення, включаються: вартість втраченого, пошкодженого або знищеного майна, визначена відповідно до вимог законодавства; додаткові витрати (штрафні санкції, сплачені іншим суб`єктам, вартість додаткових робіт, додатково витрачених матеріалів тощо), понесені стороною, яка зазнала збитків внаслідок порушення зобов`язання другою стороною; неодержаний прибуток (втрачена вигода), на який сторона, яка зазнала збитків, мала право розраховувати у разі належного виконання зобов`язання другою стороною; матеріальна компенсація моральної шкоди у випадках, передбачених законом.
Отже, для застосування такого заходу відповідальності як стягнення збитків необхідна наявність усіх елементів складу цивільного правопорушення: протиправної поведінки (дії чи бездіяльності) особи (порушення зобов`язання); шкідливого результату такої поведінки - збитків; причинного зв`язку між протиправною поведінкою та збитками; вини особи, яка заподіяла шкоду. За відсутності хоча б одного із цих елементів відповідальність не настає.
Необхідним елементом доказування наявності збитків є встановлення причинного зв`язку між протиправною поведінкою боржника та збитками потерпілої сторони. Слід довести, що порушення боржником зобов`язання є причиною, а збитки, які завдано особі, - наслідком такого порушення.
Так, відшкодуванню підлягають збитки, які стали безпосереднім, і що особливо важливо, невідворотнім наслідком порушення відповідачем взятих на себе зобов`язань, тобто мають бути прямими.
Таким чином, при пред`явленні вимог про стягнення збитків позивачем повинно бути доведено факт порушення відповідачем зобов`язань перед позивачем, наявність та розмір збитків, а також наявність причинного зв`язку між ними. У свою чергу, відповідач має довести відсутність його вини у заподіянні збитків позивачу.
Як вбачається з матеріалів справи, а саме поданих позивачем Заяв про допущення продавцем товарів/послуг помилок при зазначені обов`язкових реквізитів податкової накладної та/або порушення продавцем/покупцем граничних термінів реєстрації в Єдиному реєстрі податкових накладних податкової накладної та/або розрахунку коригування (Д6) за вересень 2025 та жовтень 2024 року, відповідачем порушено строки реєстрації податкових накладних на суму податку на загальну суму 1 050 323,92 грн.
Отже, у даному випадку, що не спростовано відповідачем, ТОВ «Енерго ресурс груп» не було зареєстровано на суму податку на загальну суму 1 050 323,92 грн в Єдиному реєстрі податкові накладні, внаслідок чого позивач позбавлений можливості отримати податковий кредит на відповідну суму податку на додану вартість у розмірі 1 050 323,92 грн.
Як вже було зазначено судом, за приписами пунктів 201.7, 201.10 статті 201 Податкового кодексу України податкова накладна складається на кожне повне або часткове постачання товарів/послуг, а також на суму коштів, що надійшли на поточний рахунок як попередня оплата (аванс), при здійсненні операцій з постачання товарів/послуг платник податку - продавець товарів/послуг зобов`язаний в установлені терміни скласти податкову накладну, зареєструвати її в Єдиному реєстрі податкових накладних та надати покупцю за його вимогою.
Враховуючи те, що право на віднесення суми податку до податкового кредиту в позивача виникає з дати реєстрації в ЄРПН податкової накладної, з огляду на наведені вище норми невиконання відповідачем зобов`язань щодо реєстрації податкової накладної позбавило позивача права включити суму податку на додану вартість у розмірі 1 050 323,92 грн до податкового кредиту позивача, а також, відповідно, зменшення податкового зобов`язання на зазначену суму, яка фактично є збитками позивача. 
Наведене узгоджується із позицією Верховного Суду, викладеною у постанові від 03 грудня 2018 року у справі №908/76/18.
За таких обставин, з огляду на наявність усіх елементів складу господарського правопорушення, суд приходить до висновку, що вимоги позивача про стягнення з відповідача збитків у розмірі 1 050 323,92 грн є обґрунтованими.
Статтею 13 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.
Статтею 74 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог та заперечень.
Відповідно до ст.ст. 76, 77 Господарського процесуального кодексу України, належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.
Відповідач під час розгляду справи не надав суду жодних доказів, які б спростовували заявлені позовні вимоги та свідчили про реєстрацію податкових накладних, та відповідно відсутність збитків у позивача.
За таких обставин, оцінивши подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на повному, всебічному і об`єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог, з покладенням судового збору на відповідача в порядку ст. 129 Господарського процесуального кодексу України.
Керуючись ст.ст. 74, 76-80, 129, 236 - 242 Господарського процесуального кодексу України, Господарський суд міста Києва

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити повністю.
2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Енерго ресурс груп» (01001, м. Київ. вул. Інститутська, 13А, кв. 1; ідентифікаційний код: 45114874) на користь Публічного акціонерного товариства «Центренерго» (08711, Київська обл., Обухівський район, селище міського типу Козин, вул. Рудиківська, 49; ідентифікаційний код: 22927045) збитки у розмірі 1 050 323 (один мільйон п`ятдесят тисяч триста двадцять три) грн 92 коп. та витрати по сплаті судового збору в розмірі 12 603 (дванадцять тисяч шістсот три) грн 89 коп. 
3. Після набрання рішенням Господарського суду міста Києва законної сили видати відповідний наказ.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було проголошено скорочене (вступну та резолютивну частини) рішення суду або якщо розгляд справи (вирішення питання) здійснювався без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Повне рішення складено: 20.01.2026

Суддя О.А. Грєхова