РІШЕННЯ
іменем України
12 січня 2026 року	Справа №451/1981/25	
 	Провадження № 2/451/61/26	

Радехівський районний суд Львівської області
у складі головуючого судді Магонь О.З.
секретар судового засідання Федорук І.Б.
розглянув у відкритому судовому засіданні у м. Радехові в залі суду цивільну справу №451/1981/25 за позовом ОСОБА_1 до Радехівської міської ради Львівської області про встановлення фактів, що мають юридичне значення, 
у с т а н о в и в :
Стислий виклад позиції учасників процесу
28 листопада 2025 року адвокат Боровець Микола Степанович в інтересах позивача ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до відповідача Радехівської міської ради Львівської області про встановлення фактів, що мають юридичне значення.
Позов представник позивача мотивує тим, що позивач - ОСОБА_1 змушена звернутись до Радехівського районного суду Львівської області із заявою про встановлення фактів, що мають юридичне значення, зокрема факту родинних відносин, факту належності правовстановлюючого документу особі, факт постійного проживання спадкоємця із спадкодавцем, оскільки вона не може реалізувати свої спадкові права на майно, яке залишилось після смерті її матері – ОСОБА_2 (а.с.3-8).
Заяви та клопотання учасників процесу та інші процесуальні дії у справі
Ухвалою від 2 грудня 2025 року суд прийняв до розгляду позовну заяву та відкрив провадження у справі, ухвалив здійснювати розгляд справи за правилами загального позовного провадження, призначив підготовче судове засідання (а.с.1-2).
У судове засідання представник позивача ОСОБА_3 не прибув, подав до суду заяву у якій просив розглядати справу у відсутності сторони позивача, позовні вимоги підтримує у повному та просить їх задовольнити, оскільки зазначені факти підтверджує довідка №141 від 9.03.2023 ( а.с.79)
Представник відповідача Радехівської міської ради в судове засідання не прибув, проте подав до суду клопотання, у якому зазначив, що просить розгляд справи провести без участі представника Радехівської міської ради та прийняти рішення на розсуд суду (а.с.74).
Відповідно до ч. 3 ст. 211 ЦПК України особа, яка бере участь у справі, має право заявити клопотання про розгляд справи за її відсутності, чим і скористався представник відповідача.
Фактичні обставини справи, установлені судом 
Мати позивача ОСОБА_2 померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується Свідоцтвом про смерть, серії НОМЕР_1 від 30.10.2024 (а.с.11).
Родинні відносини спадкодавця та спадкоємця підтверджує Свідоцтво про народження, серії НОМЕР_2 від 18.03.2025 (а.с.12); Свідоцтво про шлюб, серії НОМЕР_3 від 18.03.2025 (а.с.13).
До складу спадкового майна, яке залишилось після смерті ОСОБА_2 входить, зокрема: земельна ділянка для ведення товарного сільськогосподарського виробництва на території Оглядівської сільської ради Радехівського району Львівської області, загальною площею 1,1103 га, яка на підставі Державного акту на право приватної власності на землю, серії І-ЛВ №089527, зареєстрованого в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю 16.03.2000 за №7243 належала ОСОБА_4 (а.с.14, 14-зворот); будівлі і споруди колгоспного двору, що належали ОСОБА_4 на підставі Свідоцтва про право особистої власності на будівлі від 14 грудня 1989 року, зареєстроване в реєстровій книзі за № 159, видане на підставі Рішення Радехівського райвиконкому № 214 від 11 грудня 1989 року (а.с.15).
Із Довідки №139 від 09 березня 2023 року, виданої старостою сіл Гута-Скляна, Дубини, Монастирок-Оглядівський, Оглядів, Опліцько Радехівської міської ради Львівської області Шевчук Я.А. видно, що станом на 15 квітня 1991 року членами колгоспного двору за адресою АДРЕСА_1 були наступні особи: ОСОБА_4 -голова двору, ОСОБА_5 -член двору (а.с.16).
Таким чином, членами колгоспного двору за адресою: АДРЕСА_1 були дві вищезгадані особи в рівних частках.
З Довідки-витягу № 140 від 09 березня 2023 року, виданої старостою сіл Гута-Скляна, Дубини, Монастирок-Оглядівський, Оглядів, Опліцько Радехівської міської ради Львівської області Шевчук Я.А. зазначається, що згідно даних по господарської книги №1 за 1991-1995 роки за адресою: АДРЕСА_1 були зареєстровані наступні особи: ОСОБА_4 -голова двору, ОСОБА_5 -член двору (а.с.17).
ОСОБА_5 помер ІНФОРМАЦІЯ_2 у віці 73 років у селі Оглядів Радехівського району Львівської області, про що в Книзі реєстрації смертей 16.05.2005 зроблено відповідний актовий запис за № 15, що підтверджується Свідоцтвом про смерть, серії НОМЕР_4 від 16 грудня 2005 року (а.с.19).
Згідно з Витягом зі Спадкового реєстру (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину) №73442779 від 03.08.2023 за параметрами запиту ОСОБА_5 у Спадковому реєстрі інформація відсутня (а.с.20).
Однак, з Довідки № 142 від 09 березня 2023 року, виданої старостою сіл Гута-Скляна, Дубини, Монастирок-Оглядівський, Оглядів, Опліцько Радехівської міської ради Львівської області Шевчук Я.А. зазначається, що померлий ОСОБА_5 на день смерті ІНФОРМАЦІЯ_2 проживав АДРЕСА_1 і з ним були зареєстровані наступні особи: ОСОБА_4 -дружина (а.с.21).
Таким чином, дружина ОСОБА_6 – ОСОБА_4 , як спадкоємець I черги прийняла спадщину після смерті свого чоловіка, оскільки на день його смерті була зареєстрована і проживала за однією адресою із померлим, що відповідно до ч. 3 ст. 1268 ЦК України є такою, що прийняла спадщину, оскільки постійно проживала разом із спадкодавцем ОСОБА_6 на час відкриття спадщини і вона не заявила про відмову від неї.
Разом із тим, з наведеного вище вбачається неоднакове написання прізвища ОСОБА_6 та ОСОБА_7 у різних правовстановлюючих документах.
Свідоцтва про народження ОСОБА_5 та свідоцтва про одруження ОСОБА_5 і ОСОБА_4 не збереглися, а згідно Архівної довідки від 21.06.2023 №М-166: «У фонді 201 «Греко-католицька митрополича консисторія» м.Львів, у метричній книзі грекокатолицької парафії с,Оглядів Радехівського повіту Тернопільського воєводства зі записами про народження за 1912 – 1943 р.р. виявлено інформацію під №23 за 1926 рік: ОСОБА_8 , народжений ІНФОРМАЦІЯ_3 та хрещений 04.08.1926, буд.№150, греко-католицького віросповідання. Батько – ОСОБА_9 , званий ОСОБА_10 , син ОСОБА_11 та ОСОБА_12 ( ОСОБА_13 ). Мати – ОСОБА_14 , донька ОСОБА_15 та ОСОБА_16 ( ОСОБА_17 ). Підстава: ф.201, оп.4а, спр.9302, арк.49».
У Листі Центрального Державного історичного архіву України м.Львів від 09.10.2023 №М-275 зазначено, що: «На запит від 06.09.2023 повідомляємо, що у метричній книзі Грекокатолицької єпархії с.Оглядів Радехівського повіту Тернопільського воєводства з записами про одруження та смерть за 1866-1939 рр. інформації про одруження ОСОБА_6 , 1926 р.н., та ОСОБА_7 , 1928 р.н., не виявлено. Метричні книги греко-католицької парафії с.Оглядів з записами про одруження за 1940 – 1945р.р. на зберігання до архіву не надходили, тому виявити інформацію про шлюб вказаних вище осіб не можливо» (а.с.22-23). 
ОСОБА_4 померла ІНФОРМАЦІЯ_4 у віці 83 років у селі Оглядів Радехівського району Львівської області, про що в Книзі реєстрації смертей 01.08.2011 зроблено відповідний актовий запис за №23, що видно із Свідоцтва про смерть, серії НОМЕР_5 від 01 серпня 2011 року (а.с.24).
Померла ОСОБА_4 є мамою ОСОБА_2 , що підтверджується Свідоцтвом про народження ОСОБА_18 , серії НОМЕР_6 від 14.06.2023 (а.с.25); Свідоцтвом про одруження ОСОБА_18 та ОСОБА_19 від 29 травня 1966 року, серії НОМЕР_7 (а.с.26).
ОСОБА_4 склала Заповіт 26 січня 1999 року у селі Оглядові Радехівського району Львівської області, який було посвідчено секретарем Оглядівської сільської ради Радехівського району Львівської області Куор Т.М. У заповіті ОСОБА_4 заповіла все своє майно своїй дочці ОСОБА_2 : «Належний мені житловий будинок та господарськими будівлями, земельні ділянки, земельний пай, все майно де б воно не було і з чого б воно не складалося і взагалі все те, що на день смерті буде належати мені і на що я за законом буду мати право заповідаю своїй дочці ОСОБА_2 ». Даний заповіт зареєстрований в реєстрі за №17 (а.с.27).
З вищевказаного також вбачається не однакове написання прізвища спадкодавця – ОСОБА_4 у Свідоцтві про смерть, серії НОМЕР_5 від 01 серпня 2011 року ( ОСОБА_20 ) та у Державному акті про право приватної власності на землю, серії НОМЕР_8 ( ОСОБА_21 ), що також перешкоджає реалізації спадкових прав Позивача та виникає необхідність у встановленні Судом факту належності Державного акту про право приватної власності на землю, серії І-ЛВ №089527, виданого на ім`я - ОСОБА_4 – спадкодавцю ОСОБА_4 . 
Відповідно до Витягу зі Спадкового реєстру (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину) №73442730 від 03.08.2023 за параметрами запиту ОСОБА_4 у Спадковому реєстрі інформація відсутня (а.с.28).
Однак, з Довідки № 141 від 09 березня 2023 року, виданої старостою сіл Гута-Скляна, Дубини, Монастирок-Оглядівський, Оглядів, Опліцько Радехівської міської ради Львівської області Шевчук Я.А. видно, що громадянка ОСОБА_4 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_4 , на день смерті проживала і була зареєстрована в АДРЕСА_1 і з нею без реєстрації проживала її дочка ОСОБА_2 . На день смерті разом з громадянкою ОСОБА_4 зареєстрованих осіб не було. Заповіт від імені померлої посвідчувався (а.с.29).
Таким чином мати Позивача - ОСОБА_2 , на момент смерті своєї пристарілої матері ОСОБА_4 постійно проживала з нею без реєстрації за однією адресою в АДРЕСА_1 , від прийняття спадщини протягом строку, встановленого статтею 1270 ЦК України, не відмовлялась.
Отже, після смерті ОСОБА_4 залишилось спадкове майно, яке складається, зокрема, з земельної ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва на території Оглядівської сільської ради площею 1,1103 га та 2/2 частки в колгоспному дворі, який знаходиться в АДРЕСА_1 , в якій померлій ОСОБА_7 належали: 1/2 частки особисто, 1/2 частку вона прийняла, однак не встигла переоформити після смерті свого чоловіка ОСОБА_6 .
Для оформлення своїх спадкових прав на вказане майно Позивач звернулась до приватного нотаріуса Шептицького районного нотаріального округу Комарницької Н.І., відтак прийняла спадщину після смерті своєї матері. Зазначене підтверджується матеріалами копії спадкової справи №34/2025 (а.с.43-73), однак ОСОБА_1 одержала Постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 14.11.2025 №242/02-31 (а.с.30-31).
Вказану Постанову нотаріуса мотивовано тим, що Позивач не надала документів які б свідчили про прийняття Спадкодавцем - ОСОБА_2 спадщини її померлої матері - ОСОБА_4 , а також не надано документів, що підтверджують факт належності земельної ділянки померлій ОСОБА_4 , документи, що підтверджують родинні та інші відносини між ОСОБА_6 1926 р.н., та ОСОБА_7 1928 р.н.
Вказані вище обставини, учасниками процесу не оспорюються та не заперечуються, а тому відповідно до вимог ст. 12, 229 ЦПК України ці докази визнаються судом належними, допустимими та достовірними.
Зміст спірних правовідносин
Спірні правовідносини між сторонами виникли у зв`язку з наявністю у позивача права на спадкування за законом і неможливістю реалізації цього права через відмову нотаріуса у видачі відповідного свідоцтва про право на спадщину.
Позиція суду
Відповідно до ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.
Згідно зі ст. 13, 19 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.
Дослідивши подані учасниками справи документи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд вважає, що позов необхідно задовольнити з таких підстав.
Джерела права та мотивована оцінка наведених сторонами аргументів 
До правовідносин, які стосуються встановлення фактів, що мають юридичне значення, і які виникли між сторонами, суд застосував норми Цивільного процесуального кодексу України (ЦПК України).
Як роз`яснено в п. 1 постанови Пленуму Верховного Суду України №5 від 31 березня 1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», розгляд в порядку окремого провадження справи про встановлення факту можливий, якщо: згідно із законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право.
Таким чином, визначальною обставиною під час розгляду заяви про встановлення певних фактів у порядку окремого провадження є те, що встановлення такого факту не пов`язане з наступним вирішенням спору про право цивільне.
Під спором про право необхідно розуміти певний стан суб`єктивного права; спір є суть суперечності, конфлікт, протиборство сторін, спір поділяється на матеріальний і процесуальний. Таким чином, під час розгляду справ у порядку окремого провадження виключається існування спору про право, який пов`язаний з порушенням, оспорюванням або невизнанням, а також недоведенням наявності суб`єктивного права за умов, що є певні особи, які перешкоджають у реалізації такого права.
У порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, зокрема, якщо згідно із законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав осіб; встановлення факту не пов`язується із наступним вирішенням спору про право.
У постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 20 червня 2019 року у справі № 632/580/17 (провадження № 61-51сво18) зроблено висновок, що юридичними фактами є певні факти реальної дійсності, з якими нормою права пов`язується настання правових наслідків, зокрема виникнення, зміна або припинення цивільних прав та обов`язків.
Отже, справи про спадкування розглядаються судами за правилами позовного провадження, якщо особа звертається до суду з вимогою про встановлення фактів, що мають юридичне значення, які можуть вплинути на спадкові права й обов`язки інших осіб та (або) за наявності інших спадкоємців і спору між ними. Якщо виникнення права на спадкування залежить від доведення певних фактів, особа може звернутися в суд із заявою про встановлення цих фактів, яка, у разі відсутності спору, розглядається за правилами окремого провадження.
Відповідно до ч. 1 ст. 1221 ЦК України місцем відкриття спадщини є останнє місце проживання спадкодавця.
За правилами п. 3, 5 ст. 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.
Згідно із ч. 1 ст. 1297 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є майно та/або майнові права, які обтяжені, та/або нерухоме майно та інше майно, щодо якого здійснюється державна реєстрація, зобов`язаний звернутися до нотаріуса або в сільських населених пунктах - до уповноваженої на це посадової особи відповідного органу місцевого самоврядування за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на таке майно. У ст. 1272 ЦК України визначено, якщо спадкоємець протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її.
Згідно із ч. 1 ст. 1296 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину.
Тобто прийняття спадщини має важливе практичне значення: з ним пов`язана можливість оформлення права власності на спадкове майно шляхом видачі нотаріусом правовстановлюючого документа - свідоцтва про право на спадщину та реєстрації, у випадках, визначених законом, прав на неї (наприклад, на нерухоме майно).
Факт прийняття спадщини характеризується наступними ознаками: односторонній характер даного правочину, оскільки його здійснення залежить виключно від волі спадкоємця; безумовність та беззастережність передбачають, що не можна поставити факт прийняття спадщини у залежність від настання або ненастання якої-небудь умови, рівно як і не допускається часткове прийняття спадщини з відмовою від прийняття тієї її частини, що залишилася; прийняття спадкоємцем спадщини хоча б у частині свідчить про те, що спадкоємець прийняв її у цілому, незалежно від того, у чому полягає частина, що залишилася, і де вона знаходиться.
Щодо спадкоємців, які на час відкриття спадщини постійно проживали спільно із спадкодавцем, встановлюється презумпція прийняття спадщини, яка може бути спростована лише шляхом подання ними заяви про відмову від спадщини до нотаріальної контори. Для тих спадкоємців, які не проживали разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, єдиним виявом бажання прийняти спадщину є заява про це, подана до нотаріального органу (ч. 1 ст. 1269 ЦК України).
Відповідно до п. 2 Постанови Пленуму Верховного суду України від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування», якщо виникнення права на спадкування залежить від доведення певних фактів, особа може звернутися в суд із заявою про встановлення цих фактів. Зокрема, суди повинні розглядати заяви про встановлення родинних відносин із спадкодавцем, проживання з ним однією сім`єю, постійного проживання разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини.
Згідно з п. 4.10 п. 4 гл. 10 розділу 2 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затверджених наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року № 296/5, видача свідоцтва про право на спадщину спадкоємцям, які прийняли спадщину, жодним строком не обмежена. Тобто спадкоємець, який прийняв спадщину, може звернутися за видачею свідоцтва протягом будь-якого часу після закінчення строку, встановленого для прийняття спадщини. Особливе значення при цьому має факт постійного проживання спадкоємця на час відкриття спадщини разом із спадкодавцем, який підтверджує фактичне прийняття спадщини і має бути доведений спадкоємцем.
У цьому випадку зазначені обставини є підставою для звернення з позовом або заявою (в залежності від наявності або відсутності спору щодо спадкового майна) про встановлення факту постійного проживання разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, а не з позовом про надання додаткового строку для прийняття спадщини. Отже, законодавець висунув вимогу про обов`язковість постійного проживання спадкоємця разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, що ставить прийняття спадщини у такому випадку в залежність від факту спільного постійного проживання вказаних осіб.
Згідно з п. 23 постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30.05.2008 «Про судову практику у справах про спадкування», якщо постійне проживання особи зі спадкодавцем на час відкриття спадщини не підтверджено відповідними документами, спадкоємець має право звернутися в суд із заявою про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, а не про встановлення факту прийняття спадщини.
У п. 9 роз`яснень Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16.06.2013 №24-753/0/4-13 «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» також зазначено, що при встановлені факту прийняття спадщини, то, враховуючи положення статей 1268, 1269 ЦК, мова може йти лише про встановлення факту постійного проживання разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, якщо спадкові правовідносин виникли після набрання чинності ЦК України (після 1 січня 2004 року).
Відповідно до ч. 1 ст. 328 Цивільного кодексу України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів.
Правилами ст. 1268 ЦК України встановлено, що прийнята спадщина визнається власністю спадкоємця.
Відповідно до ст. 392 Цивільного кодексу України, власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється чи не визнається іншою особою.
Згідно із ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом.
Метою звернення ОСОБА_1 із заявою про встановлення фактів, що мають юридичне значення, є встановлення в судовому порядку обставин, необхідних для реалізації своїх спадкових прав після смерті своєї матері ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 .
За змістом ч. 1-2 ст. 315 ЦПК України, у судовому порядку можуть бути встановлені факти родинних відносин між фізичними особами, належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з ім`ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті, а також і інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.
Оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок наявних у справі доказів у їх сукупності, суд вважає, що сторона позивача довела суду, належними та допустимими доказами позовні вимоги, які є законними та обґрунтованими і, відповідно такі необхідно задовольнити.
Щодо розподілу судових витрат
У зв`язку з клопотанням позивача, суд не вирішував питання розподілу судових витрат.
Керуючись ст. 4, 12, 13, 19, 81, 82, 89, 211, 229, 247, 258-259, 263-265, 315, 354 ЦПК України; на підставі ст. 41 Конституції України; ст. 328, 392, 1221, 1268, 1269, 1296, 1297 ЦК України; суд 
у х в а л и в:
позов ОСОБА_1 задовольнити.
Установити факт, що має юридичне значення, факт родинних відносин, що ОСОБА_7 , що померла ІНФОРМАЦІЯ_4 і ОСОБА_6 , що помер ІНФОРМАЦІЯ_2 були чоловіком і дружиною та батьками ОСОБА_2 , що померла ІНФОРМАЦІЯ_5 . 
Установити факт, що має юридичне значення, факт належності правовстановлюючого документу особі, Державного акту на право приватної власності на землю, серії І-ЛВ №089527 від 16.03.2000, виданого на ім`я ОСОБА_4 – ОСОБА_4 . 
Установити факт, що має юридичне значення, факт постійного проживання ОСОБА_2 із спадкодавцем - ОСОБА_7 , що померла ІНФОРМАЦІЯ_4 , на час відкриття спадщини 
Строк і порядок набрання рішенням законної сили та його оскарження
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Рішення суду може бути оскаржене безпосередньо до Львівського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Сторони та інші учасники у справі
Позивач: ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_9 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_2 .
Представник позивача: адвокат Боровець Микола Степанович, юридична адреса: проспект Юності, 39, село Павлів, Шептицький район, Львівська область, 80250.
Відповідач: Радехівська міська рада Львівської області, ЄДРПОУ: 26361149, місцезнаходження: проспект Відродження, 3, місто Радехів, Шептицький район, Львівська область, 80200.

Головуючий суддя	Магонь О. З. 	

Рішення суду виготовлено 12.01.2026.