Справа № 420/28912/25 
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
22 січня 2026 року м. Одеса

Одеський окружний адміністративний суд у складі: головуючого судді – Завальнюка І.В., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Одеській області про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити певні дії,
ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду із вказаним позовом, в якому просить суд визнати протиправною бездіяльність Головного управління Національної поліції в Одеській області щодо відмови нарахувати та виплатити ОСОБА_1 компенсації за невикористані основні та додаткові щорічні оплачувані відпустки, починаючи з 2015 по 2022 рік включно, а саме: 03 діб щорічних основних та додаткових оплачуваних відпусток за 2015 рік; 30 діб щорічної основної оплачуваної відпустки за 2016 рік; 01 добу щорічної додаткової оплачуваної відпустки за 2018 рік; 30 діб щорічної основної оплачуваної відпустки за 2019 рік; 03 доби щорічної додаткової оплачуваної відпустки за 2019 рік; 10 діб щорічної основної оплачуваної відпустки за 2020 рік; 04 доби щорічної додаткової оплачуваної відпустки за 2020 рік; 06 діб щорічної додаткової оплачуваної відпустки за 2022 рік; зобов`язати Головне управління Національної поліції в Одеській області нарахувати та виплатити ОСОБА_1 компенсацію за невикористані основні та додаткові щорічні оплачувані відпустки починаючи з 2015 по 2022 рік включно, а саме: а саме: 03 діб щорічних основних та додаткових оплачуваних відпусток за 2015 рік; 30 діб щорічної основної оплачуваної відпустки за 2016 рік; 01 добу щорічної додаткової оплачуваної відпустки за 2018 рік; 30 діб щорічної основної оплачуваної відпустки за 2019 рік; 03 доби щорічної додаткової оплачуваної відпустки за 2019 рік; 10 діб щорічної основної оплачуваної відпустки за 2020 рік; 04 доби щорічної додаткової оплачуваної відпустки за 2020 рік; 06 діб щорічної додаткової оплачуваної відпустки за 2022 рік, а всього 81 добу.
В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що з 2015 по 2023 роки проходив службу на різних посадах в Головному управлінні Національної поліції України в Одеській області та в подальшому був звільнений. Згідно наказу №609 о/с від 25.05.2023 Головного управління Національної поліції України в Одеській області ОСОБА_1 здійснено виплату грошової компенсації за 15 діб невикористаної щорічної основної оплачуваної відпустки за період роботи з 01 січня 2023 року до дня звільнення. З метою встановлення повноти та правильності розрахунків з виплати компенсації ОСОБА_1 було направлено інформаційний запит до ГУНП України в Одеській області щодо наявності на момент звільнення невикористаних щорічних основних та додаткових оплачуваних відпусток за час служби, які не враховано при звільненні та фактично не виплачено. Згідно Довідки за № 30822-2025 від 16.05.2025 ОСОБА_1 , у період проходження служби в ГУНП України в Одеській області за період з 07.11.2015 по 05.06.2023 не використав 81 добу невикористаної щорічної основної та додаткової оплачуваної відпустки. З метою досудового врегулювання спору до ГУНП України в Одеській області направлено відповідну заяву від 07.07.2025 про виплату компенсації за 81 добу невикористаної щорічної основної та додаткової оплачуваної відпустки. Листом за №126151-2025 від 31.07.2025 отримано відмову у досудовому врегулюванні спору із посиланням на відомчий наказ Міністерства внутрішніх справ України від 06.04.2016 року №260 про затвердження «Порядку та умовам виплати грошового забезпечення поліцейським Національної поліції та здобувачам вищої освіти закладів вищої освіти із специфічними умовами навчання, що здійснюють підготовку поліцейських». Із зазначеною відмовою ОСОБА_1 не погоджується та вважає, що його трудові права було грубо порушено.
Ухвалою судді від 26.08.2025 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі; постановлено справу розглядати за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін.
16.09.2025 до суду від ГУ НП в Одеській області надійшов відзив на позовну заяву, відповідно до якого відповідач позовні вимоги не визнав у повному обсязі, в задоволенні позову просив відмовити, зазначивши, що Наказом Міністерства внутрішніх справ України від 06.04.2016 № 260 грошова компенсація за невикористані відпустки за попередні роки не передбачена, а встановлено правило надання чергової відпустки поліцейському до кінця календарного року. Обов`язковою передумовою для виплати поліцейському компенсації за невикористану відпуску є визначення кількості днів невикористаної відпустки в наказі про звільнення. В даному випадку Головним управлінням в наказі про звільнення № 609 о/с від 25.05.2023 визначено, що ОСОБА_1 має право на отримання компенсації за 15 діб невикористаної щорічної оплачуваної відпустки за період роботи з 01 січня 2023 року до дня звільнення. Таким чином, без внесення відповідних змін до наказу про звільнення, вимога про зобов`язання відповідача нарахувати та виплатити позивачу грошової компенсації за невикористану частину відпустки є передчасною та такою, що суперечить законодавчо закріпленій процедурі проведення таких виплат, що узгоджується з приписами пункту 8 розділу III Порядку № 260. Адже, відповідно до вимог Закону України «Про Національну поліцію» та Порядку № 260, які є спеціальним законодавством та підлягають застосуванню при вирішенні спорів з приводу порядку та умов грошового забезпечення поліцейських та надання їм відпустки, грошова компенсація за невикористану відпустку виплачується у випадку її невикористання у році звільнення. Грошова компенсація за невикористані відпустки за попередні роки не передбачена, а встановлено правило надання чергової відпустки поліцейському до кінця календарного року.
18.09.2025 до суду від представника позивача надійшла відповідь на відзив, згідно з якою аргументи наведенні представником ГУНП в Одеській області Левенець А.В. у відзиві на позовну заяву є формальні, носять епізоотичний характер, та розходяться із сталою практикою суддів у зазначеній категорії справ. З огляду на відсутність правового врегулювання цього питання положеннями Закону №580-VIII і Порядку №260, питання компенсації невикористаної частини відпустки поліцейському за минулі роки підлягають застосуванню приписи КЗпП України і Закону №504/96-ВР. Так, відповідно до частини першої статті 24 Закону №504/96-ВР і частини першої статті 83 КЗпП України у разі звільнення працівника йому виплачується грошова компенсація за всі невикористані ним дні щорічної відпустки. Отже, у випадку звільнення поліцейських з органів Національної поліції України їм виплачується компенсація за всі невикористані ними дні, як основної, так і додаткової відпустки. Аналогічні правові висновки викладені у постановах Верховного Суду від 19 січня 2021 року у справі №160/10875/19, від 31 березня 2021 року у справі №320/3843/20. Щодо доводів відповідача про відсутність у наказі про звільнення ОСОБА_1 визначеної кількості днів невикористаної відпустки та щодо не оскарження такого наказу вважає їх також надуманими. Оскільки право на виплати компенсації в даному випадку є предметом судового спору, то достатнім і ефективним способом захисту порушених прав ОСОБА_1 є вимога про зобов`язання відповідача нарахувати та виплатити позивачу грошову компенсацію за всі невикористані дні відпустки, тобто за 2015, 2017, 2018, 2019, 2020, 2022 роки. Окрім того слід зазначити, що відповідач наділений повноваженнями на самостійне внесення змін до наказу про звільнення позивача щодо кількості діб невикористаної відпустки.
Розгляд справи здійснюється без проведення судового засідання та по суті розпочатий через тридцять днів з дня відкриття провадження у справі відповідно до ч. 2 ст. 262 КАС України.
Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку про обґрунтованість адміністративного позову та наявність підстав для його задоволення, з огляду на наступне.
Судом встановлено, що ОСОБА_1 в період часу з 2015 по 2023 роки проходив службу на різних посадах в Головному управлінні Національної поліції України в Одеській області та в подальшому був звільнений на підставі наказу № 609 о/с від 25.05.2023.
Згідно наказу №609 о/с від 25.05.2023 Головного управління Національної поліції України в Одеській області ОСОБА_1 здійснено виплату грошової компенсації за 15 діб невикористаної щорічної основної оплачуваної відпустки за період роботи з 01 січня 2023 року до дня звільнення.
З метою встановлення повноти та правильності розрахунків з виплати компенсації ОСОБА_1 було направлено інформаційний запит до ГУНП України в Одеській області щодо наявності на момент звільнення невикористаних щорічних основних та додаткових оплачуваних відпусток за час служби, які не враховано при звільненні та фактично не виплачено.
Згідно Довідки за № 30822-2025 від 16.05.2025 ОСОБА_1 , у період проходження служби в ГУНП України в Одеській області за період з 07.11.2015 по 05.06.2023 не використав: - 03 діб щорічних основних та додаткових оплачуваних відпусток за 2015 рік; - 30 діб щорічної основної оплачуваної відпустки за 2016 рік; - 01 добу щорічної додаткової оплачуваної відпустки за 2018 рік; - 30 діб щорічної основної оплачуваної відпустки за 2019 рік; - 03 доби щорічної додаткової оплачуваної відпустки за 2019 рік; - 10 діб щорічної основної оплачуваної відпустки за 2020 рік; - 04 доби щорічної додаткової оплачуваної відпустки за 2020 рік; - 06 діб щорічної додаткової оплачуваної відпустки за 2022 рік.
Таким чином, при звільненні ОСОБА_1 ГУНП України в Одеській області неправомірно та усупереч вимогам законодавства України не здійснено виплату компенсації за 81 добу невикористаної щорічної основної та додаткової оплачуваної відпустки.
З метою досудового врегулювання спору позивачем до ГУ НП України в Одеській області направлено відповідну заяву від 07.07.2025 про виплату компенсації за 81 добу невикористаної щорічної основної та додаткової оплачуваної відпустки.
Листом за №126151-2025 від 31.07.2025 позивачем отримано відмову у виплаті такої компенсації із посиланням на відомчий наказ Міністерства внутрішніх справ України від 06.04.2016 № 260 про затвердження «Порядку та умовам виплати грошового забезпечення поліцейським Національної поліції та здобувачам вищої освіти закладів вищої освіти із специфічними умовами навчання, що здійснюють підготовку поліцейських».
Зокрема в листі вказано, що Наказом Міністерства внутрішніх справ від 08.11.2023 № 903 «Про затвердження Змін до Порядку та умов виплати грошового забезпечення поліцейським Національної поліції та здобувачам вищої освіти закладів вищої освіти із специфічними умовами навчання, що здійснюють підготовку поліцейських», який набрав чинність 21 листопада 2023 року, затверджено зміни до Порядку та умов виплати грошового забезпечення поліцейським Національної поліції та здобувачам вищої освіти закладів вищої освіти із специфічними умовами навчання, що здійснюють підготовку поліцейських, затвердженого наказом МВС України від 06.04.2016 № 260, зокрема, в частині виплати поліцейським грошової компенсації за невикористані під час служби дні відпусток при звільненні. Враховуючи викладене, вбачається, що згідно діючих нормативно-правових актів на момент звільнення ОСОБА_1 , підстави для здійснення нарахувань та виплати невикористаних за 2015-2022 роки відпусток відсутні.
Не погодившись із вищезазначеною відмовою та зважаючи на порушення ГУ НП в Одеській області його трудових прав, позивач звернувся за судовим захистом із даним адміністративним позовом.
Оцінивши належність, допустимість, достовірність наданих сторонами доказів, а також достатність та взаємний зв`язок у їх сукупності, суд вважає позовні вимоги підлягаючими задоволенню у зв`язку з наступним.
Правові засади організації та діяльності Національної поліції України, статус поліцейських, а також порядок проходження служби в Національній поліції України визначено Законом України від 02.07.2015 № 580-VIII «Про Національну поліцію» (далі - Закон № 580-VIII).
Відповідно до ч. 1 ст. 3 Закону № 580-VIII поліція у своїй діяльності керується Конституцією України, міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, цим та іншими законами України, актами Президента України та постановами Верховної Ради України, прийнятими відповідно до Конституції та законів України, актами Кабінету Міністрів України, а також виданими відповідно до них актами Міністерства внутрішніх справ України, іншими нормативно-правовими актами.
Відповідно до ст. 92 Закону № 580-VIII поліцейським надаються щорічні чергові оплачувані відпустки в порядку та тривалістю, визначених цим Законом. Поліцейському надаються також додаткові відпустки у зв`язку з навчанням, творчі відпустки, соціальні відпустки, відпустки без збереження заробітної плати (грошового забезпечення) та інші види відпусток відповідно до законодавства про відпустки.
У ст.93 Закону України «Про Національну поліцію» та п.8 розділу ІІІ Порядку виплати грошового забезпечення поліцейським Національної поліції та курсантам вищих навчальних закладів МВС із специфічними умовами навчання, затвердженого наказом Міністерства внутрішній справ України 06.04.2016 № 260, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 29.04.2016 за № 669/28799 (далі - Порядок № 260) передбачено, що за невикористану в році звільнення відпустку поліцейським, які звільняються з поліції, виплачується грошова компенсація відповідно до закону.
Відповідно до ст. 93 Закону України «Про Національну поліцію» тривалість відпусток поліцейського обчислюється щодобово. За бажанням поліцейського невикористана частина відпустки може бути приєднана до чергової відпустки на наступний рік.
Відтак, законом не виключаються випадки, коли поліцейським відпустка не буде використана протягом календарного року. Не передбачено позбавлення поліцейського права на відпустку, яке він уже отримав в попередньому календарному році. Водночас надано право працівнику використати право на відпустку за попередній рік одночасно з черговою відпусткою наступного року.
Частиною першою та другою статті 94 Закону №580-VIII обумовлено, що поліцейські отримують грошове забезпечення, розмір якого визначається залежно від посади, спеціального звання, строку служби в поліції, інтенсивності та умов служби, кваліфікації, наявності наукового ступеня або вченого звання. Порядок виплати грошового забезпечення визначає Міністр внутрішніх справ України.
Абзацом сьомим пункту 8 розділу ІІІ Порядку №260 передбачено, що за невикористану в році звільнення відпустку поліцейським, які звільняються з поліції, виплачується грошова компенсація відповідно до чинного законодавства.
Виплата грошової компенсації за невикористану в році звільнення відпустку проводиться, виходячи з розміру місячного грошового забезпечення, право на отримання якого поліцейський має відповідно до чинного законодавства на день звільнення із служби. При цьому одноденний розмір грошового забезпечення визначається шляхом ділення розміру грошового забезпечення на 30 календарних днів. Кількість днів для виплати грошової компенсації за невикористану відпустку вказується в наказі про звільнення (абзац восьмий пункту 8 розділу ІІІ Порядку №260).
Основним доводом апелянта є те, що компенсація за невикористані дні додаткової відпустки, яка надається відповідно до Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» № 3551-ХІІ, для поліцейських законодавством не передбачена.
Питання виплати компенсації за невикористані дні додаткової відпустки, яка надається відповідно до Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» № 3551-ХІІ.
У ст.4 Закону України від 05.11.1996 № 504/96-ВР «Про відпустки» (далі - Закон № 504/96-ВР) передбачено наступні види щорічних відпусток: основна відпустка (ст. 6); додаткова відпустка за роботу зі шкідливими та важкими умовами праці (ст. 7); додаткова відпустка за особливий характер праці (ст. 8); інші додаткові відпустки, передбачені законодавством.
Відповідно до ст. 16-2 Закону України «Про відпустки» учасникам бойових дій, постраждалим учасникам Революції Гідності, особам з інвалідністю внаслідок війни, статус яких визначений Законом України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», особам, реабілітованим відповідно до Закону України «Про реабілітацію жертв репресій комуністичного тоталітарного режиму 1917-1991 років», із числа тих, яких було піддано репресіям у формі (формах) позбавлення волі (ув`язнення) або обмеження волі чи примусового безпідставного поміщення здорової людини до психіатричного закладу за рішенням позасудового або іншого репресивного органу, надається додаткова відпустка зі збереженням заробітної плати тривалістю 14 календарних днів на рік.
Відповідно до п. 12 ст. 12 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» № 3551-XII від 02.10.1993 учасники бойових дій мають пільгу у вигляді одержання додаткової відпустки із збереженням заробітної плати строком 14 календарних днів на рік.
Приписами п.8 розділу III Порядку виплати грошового забезпечення поліцейським Національної поліції та курсантам вищих навчальних закладів МВС із специфічними умовами навчання, затвердженого наказом Міністерства внутрішніх справ України від 06.04.2016 № 260, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 29.04.2016 за № 669/28799 (далі - Порядок № 260) визначено, що поліцейським, які відповідно до законодавства України мають право на відпустку зі збереженням грошового забезпечення, виплата грошового забезпечення здійснюється в розмірі, що вони одержували на день вибуття у відпустку, з розрахунку посадового окладу, установленого за основною штатною посадою, окладу за спеціальним званням, щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, які мають постійний характер), премії за поточний місяць. […] За невикористану в році звільнення відпустку поліцейським, які звільняються з поліції, виплачується грошова компенсація відповідно до чинного законодавства. Виплата грошової компенсації за невикористану в році звільнення відпустку проводиться, виходячи з розміру місячного грошового забезпечення, право на отримання якого поліцейський має відповідно до чинного законодавства, на день звільнення із служби. При цьому одноденний розмір грошового забезпечення визначається шляхом ділення розміру грошового забезпечення на 30 календарних днів. Кількість днів для виплати грошової компенсації за невикористану відпустку вказується в наказі про звільнення.
Положеннями Закону України «Про Національну поліцію» визначені підстави та умови отримання відпустки поліцейськими. Наведеним законом не виключаються випадки, коли поліцейським відпустка не буде використана протягом календарного року. При цьому положеннями цього закону не передбачено позбавлення такої особи права на відпустку, яке вона вже отримала в попередньому календарного році.
З огляду на зміст п. 12 ч. 1 ст. 12 Закону № 3551-ХІІ державою гарантується надання учасникам бойових дій пільг, зокрема, додаткової відпустки із збереженням заробітної плати, строком 14 календарних днів на рік; вказаною нормою встановлено право особи, яка є учасником бойових дій, на отримання додаткової відпустки із збереженням заробітної плати строком 14 календарних днів кожного року.
При цьому положення Закону № 3551-ХІІ не обмежують та не припиняють право учасника бойових дій на отримання у рік звільнення виплати грошової компенсації за всі невикористані дні додаткової відпустки.
Суд зазначає, що в даному випадку до правовідносин, що виникли між сторонами, пріоритетному застосуванню підлягають спеціальні норми Закону № 3551-ХІІ, які не обмежують право особи на отримання компенсації за невикористані дні відпустки.
Верховний Суд в постанові від 19.01.2021 у справі № 160/10875/19 відступив від правового висновку, сформованого в судових рішеннях у справах № 818/1276/17, № 820/5122/17, № 808/2122/18, № 825/1038/16 і вважав правильним правовий висновок, який було викладено у постанові від 23.10.2019 в справі № 826/8185/18 з таких підстав:
«..Право працюючої особи на відпочинок у формі відпустки закріплено Конституцією України. Особу не може бути позбавлено такого права. Види відпусток, які можуть надаватися поліцейським, визначені у ст. 92 Закону № 580. Її аналіз дозволяє зробити висновок, що поліцейським можуть бути надані такі відпустки: щорічні чергові оплачувані відпустки, додаткові відпустки у зв`язку з навчанням, творчі відпустки, соціальні відпустки, відпустки без збереження заробітної плати (грошового забезпечення) та інші види відпусток відповідно до законодавства про відпустки.
Правило про надання відпустки до кінця календарного року не є виключним, про що свідчать положення ч. ч. 8, 11 ст. 93 Закону № 580, а саме: до яких поліцейським, які захворіли під час чергової відпустки, після одужання відпустка продовжується на кількість невикористаних днів. Відкликання поліцейського з чергової відпустки, як правило, забороняється. У разі крайньої необхідності відкликання з чергової відпустки може бути дозволено керівнику територіального органу поліції. За бажанням поліцейського невикористана частина відпустки може бути приєднана до чергової відпустки на наступний рік.».
Аналізуючи наведені норми законодавства, Верховний Суд дійшов висновку, що: «.. законом не виключаються випадки, коли поліцейським відпустка не буде використана протягом календарного року. Не передбачено позбавлення поліцейського права на відпустку, яке він уже отримав в попередньому календарному році. Водночас надано право працівнику використати право на відпустку за попередній рік одночасно з черговою відпусткою наступного року.
Таким чином, у наступному календарному році, в тому числі і за умови, що він є роком звільнення, поліцейський має гарантоване право на чергову відпустку за поточний календарний рік та на відпустки (основні і додаткові), що не були використані в попередніх роках, що виражається в праві на отримання грошової компенсації за весь час невикористаної оплачуваної відпустки, незалежно від часу набуття права на таку відпустку, оскільки відпустки за попередні роки також є невикористаними в році звільнення та не можуть бути залишені без розрахунку з поліцейським, адже це суперечить суті та гарантіям як трудового, так і спеціального законодавства в частині реалізації права на відпочинок.
Рішенням Конституційного Суду України від 07.05.2002 № 8-рп/2002 в справі за конституційним поданням Президента України щодо офіційного тлумачення положень ч.2, 3 ст.124 Конституції України (справа щодо підвідомчості актів про призначення або звільнення посадових осіб) зазначено, що при розгляді та вирішенні конкретних справ, пов`язаних із спорами щодо проходження публічної служби, адміністративний суд, установивши відсутність у спеціальних нормативно-правових актах положень, якими врегульовано спірні правовідносини, може застосувати норми, у яких визначені основні трудові права працівників - КЗпП України.
З огляду на відсутність правового врегулювання цього питання положеннями Закону № 580 і Порядку № 260 питання компенсації невикористаної частини відпустки поліцейському за минулі роки, суд першої інстанції дійшов правильного висновку, що при вирішенні вказаного спору підлягають застосуванню приписи КЗпП України і Закону № 504/96-ВР.
Так, відповідно до ч. 1 ст. 24 Закону № 504/96-ВР і ч. 1 ст. 83 КЗпП України у разі звільнення працівника йому виплачується грошова компенсація за всі невикористані ним дні щорічної відпустки, а також додаткової відпустки працівникам, які мають дітей або повнолітню дитину з інвалідністю з дитинства підгрупи А I групи.
Отже, у випадку звільнення поліцейських з органів Національної поліції України їм виплачується компенсація за всі невикористані ними дні, як основної, так і додаткової відпустки.».
На підставі викладеного вище суд дійшов висновку про наявність у позивача права на отримання грошової компенсації за невикористані ним основної та додаткові відпустки за період служби 2015-2022 рр.
Перевіряючи обґрунтованість та законність дій та рішень суб`єкта владних повноважень, суд враховує наведене нормативне регулювання та вимоги частини 2 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України, які певною мірою відображають принципи адміністративної процедури.
Суд також враховує встановлений ст.3 Конституції України, ст. 6 КАС України принцип верховенства права, який в адміністративному судочинстві зобов`язує суд надавати законам та іншим нормативно-правовим актам тлумачення у спосіб, який забезпечує пріоритет прав людини при вирішенні справи. Тлумачення законів та нормативно-правових актів не може спричиняти несправедливих обмежень прав людини.
Вирішуючи спір, суд також враховує, що орган влади зобов`язаний виправдати свої дії, навівши обґрунтування своїх рішень (див. рішення у справі “Суомінен проти Фінляндії” (Suominen v. Finland), № 37801/97, п. 36, від 1 липня 2003 року).
Суд акцентує увагу на приписах ч. 2 ст. 77 КАС України, відповідно до якої в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Зважаючи на встановлені у справі обставини та з огляду на приписи норм чинного законодавства, які регулюють спірні правовідносини, суд дійшов висновку про обґрунтованість адміністративного позову та наявність підстав для його задоволення.
У відповідності до пункту 1 частини першої статті 5 Закону України «Про судовий збір» позивач звільнений від сплати судового збору за даними повними вимогами, у зв`язку із чим помилково сплачена позивачем сума судового збору в розмірі 1211,20 грн підлягає поверненню з Державного бюджету України.
Керуючись ст.ст. 139, 242-246, 262 КАС України, суд

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_1 ) до Головного управління Національної поліції в Одеській області (65014, Одеська область, м. Одеса, вул. Єврейська, 12; ЄДРПОУ 40108740) про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити певні дії задовольнити.
Визнати протиправною бездіяльність Головного управління Національної поліції в Одеській області щодо відмови нарахувати та виплатити ОСОБА_1 компенсації за невикористані основні та додаткові щорічні оплачувані відпустки, починаючи з 2015 по 2022 рік включно, а саме: 03 діб щорічних основних та додаткових оплачуваних відпусток за 2015 рік; 30 діб щорічної основної оплачуваної відпустки за 2016 рік; 01 добу щорічної додаткової оплачуваної відпустки за 2018 рік; 30 діб щорічної основної оплачуваної відпустки за 2019 рік; 03 доби щорічної додаткової оплачуваної відпустки за 2019 рік; 10 діб щорічної основної оплачуваної відпустки за 2020 рік; 04 доби щорічної додаткової оплачуваної відпустки за 2020 рік; 06 діб щорічної додаткової оплачуваної відпустки за 2022 рік.
Зобов`язати Головне управління Національної поліції в Одеській області нарахувати та виплатити ОСОБА_1 компенсацію за невикористані основні та додаткові щорічні оплачувані відпустки починаючи з 2015 по 2022 рік включно, а саме: а саме: 03 діб щорічних основних та додаткових оплачуваних відпусток за 2015 рік; 30 діб щорічної основної оплачуваної відпустки за 2016 рік; 01 добу щорічної додаткової оплачуваної відпустки за 2018 рік; 30 діб щорічної основної оплачуваної відпустки за 2019 рік; 03 доби щорічної додаткової оплачуваної відпустки за 2019 рік; 10 діб щорічної основної оплачуваної відпустки за 2020 рік; 04 доби щорічної додаткової оплачуваної відпустки за 2020 рік; 06 діб щорічної додаткової оплачуваної відпустки за 2022 рік, а всього 81 добу.
Повернути з Державного бюджету України через Управління Державної казначейської служби України у м. Одесі на користь ОСОБА_1 судовий збір в розмірі 1211,20 грн (одну тисячу двісті одинадцять грн. 20 коп.).
Рішення суду набирає законної сили в порядку, передбаченому ст. 255 КАС України.
Рішення може бути оскаржене до П`ятого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Суддя І.В. Завальнюк