ПОСТАНОВА 
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 січня 2026 року 
м. Черкаси

Справа № 711/5466/24		
Провадження № 22-ц/821/72/26, 22-ц/821/161/26		
Категорія: 305010400 	  	

Черкаський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
головуючого – Василенко Л. І.,
суддів: Новікова О. М., Новікова О. М.,
секретаря – Кукушкіної А. О., 

учасники справи:
позивач – ОСОБА_1 ,
відповідач –  ОСОБА_2 ,
третя особа – Приватне акціонерне товариство «Українська страхова компанія «Княжа Вієнна Іншуранс Груп», 

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Черкаси апеляційні скарги представника ОСОБА_2 – адвоката Навроцької Тетяни Володимирівни на рішення Придніпровського районного суду м. Черкаси від 09 вересня 2025 року та представника ОСОБА_1 – Блізнєцова Євгенія Анатолійовича на додаткове рішення Придніпровського районного суду м. Черкаси від 08 жовтня 2025 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа ПРАТ «УСК Княжа Вієнна Іншуранс Груп» про відшкодування шкоди, заподіяної внаслідок ДТП, -

в с т а н о в и в :

Описова частина
Короткий зміст позовних вимог

В липні 2024 року  ОСОБА_1  звернулась в суд з позовом до  ОСОБА_2 , третя особа ПРАТ «УСК Княжа Вієнна Іншуранс Груп», про відшкодування шкоди, заподіяної внаслідок ДТП.
В обґрунтування позовних вимог позивач зазначила, що 22.05.2023 у м. Черкаси на перехресті вулиць Свято-Макарівської та Максима Залізняка за участі транспортного засобу «Volvo V50», д.н.з. НОМЕР_1 під керуванням ОСОБА_2 та транспортного засобу «Kia Rio», д.н.з. НОМЕР_2 під її керуванням, сталося ДТП, внаслідок чого транспортні засоби зазнали технічних ушкоджень.
Відповідно до постанови Придніпровського районного суду м. Черкаси від 15.01.2024 ОСОБА_2 визнано винним у скоєні ДТП.
Відповідальність водія транспортного засобу «Volvo V50», д.н.з. НОМЕР_1 на момент ДТП була застрахована згідно полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № 214398159 в ПрАТ «УСК «Княжа Вієнна Іншуранс Груп».
Зазначила, що з метою розрахунку понесеного матеріального збитку, позивач звернулась до СОД ФОП ОСОБА_3 , яким було складено Звіт № А08-15 від 04.09.2023 та згідно результатів проведеної судової автотоварознавчої експертизи вартість відновлювального ремонту транспортного засобу «Kia Rio», д.н.з. НОМЕР_2 із врахуванням коефіцієнту фізичного зносу складає 67 003,36 грн. В той же час, вартість відновлювального ремонту без врахування коефіцієнту фізичного зносу змінних складових частин пошкодженого транспортного засобу «Kia Rio», д.н.з. НОМЕР_2 складає 99 921,93 грн.
Позивач вказала, що в результаті погодження суми страхового відшкодування ПрАТ «УСК «Княжа Вієнна Іншуранс Груп» сплатило на її користь страхове відшкодування в розмірі 44 460,24 грн, що підтверджується заявою щодо досягнення згоди в частині розміру та способу здійснення страхового відшкодування № 230000789510 а тому, майнові претензії до ПАТ «УСК «Княжа Вієнна Іншуранс Груп» відсутні.
Вважає, що різниця між фактичним розміром шкоди (вартість відновлювального ремонту без врахування коефіцієнту фізичного зносу складових частин пошкодженого транспортного засобу) та належним страховим відшкодуванням складає 32 919,57 грн та підлягає сплаті за рахунок ОСОБА_2 , як винуватця ДТП.
Також вказала, що за період з 22.05.2023 по 01.07.2024 нею було недотримано 65 000,00 грн, а тому, вважає за необхідне компенсувати недоотриманий прибуток за рахунок винуватця ДТП – ОСОБА_2 .
Крім того, наголосила, що внаслідок протиправних винних дій ОСОБА_2 їй, як власнику пошкодженого транспортного засобу, було спричинено значну моральну шкоду, яка полягає у глибоких психологічно-душевних стражданнях з приводу пошкодження транспортного засобу, тяжких вимушених негативних змінах в житті і життєвих стосунках з рідними та близькими, зверненням до суду та захистом порушених прав.
З огляду на викладене, просила суд стягнути з ОСОБА_2 на свою користь різницю між фактичним розміром шкоди та страховою виплатою в розмірі 32 918,57 грн, франшизу в розмірі 3 200,00 грн, вартість автотоварознавчого дослідження в розмірі 3 500,00 грн, недоотриманий прибуток (упущену вигоду) в розмірі 65 000,00 грн, моральну шкоду в розмірі 10 000,00 грн та судовий збір розмірі 2 422,40 грн.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Рішенням Придніпровського районного суду м. Черкаси від 09 вересня 2025 року позов задоволено частково. 
Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 різницю між фактичним розміром шкоди та страховою виплатою в розмірі 32 918,57 грн, франшизу в розмірі 3 200,00 грн, вартість автотоварознавчого дослідження в розмірі 3 500,00 грн, моральну шкоду в розмірі 5 000,00 грн та судовий збір в розмірі 2 422,00 грн. 
В іншій частині відмовлено.
Задовольняючи частково позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що позивачем документально підтверджено вартість відновлювального ремонту автомобіля, яка визначена ФОП ОСОБА_4 з урахуванням ПДВ, а тому, дійшов висновку, що оскільки між ПрАТ «УСК «Княжа Вієнна Іншуранс Груп» та ОСОБА_1 досягнуто згоду про страхове відшкодування та у позивача відсутні майнові претензії до ПрАТ «УСК «Княжа Вієнна Іншуранс Груп», різниця між фактичним розміром шкоди підлягає стягненню з ОСОБА_2 .
Крім того, зазначив, що ОСОБА_2 не було заявлено клопотання про призначення в справі судово автотоварознавчої експертизи.
Відносно позовної вимоги про стягнення з відповідача недоотриманого прибутку (упущеної вигоди) в розмірі 65 000,00 грн, суд першої інстанції зазначив, що при розгляді даної справи було встановлено, що факт ДТП не є підставою для розірвання Трудового договору від 02.02.2015, укладеного між ТОВ «Нафтопромінвест» та ОСОБА_1 , а тому, вимоги в частині стягнення збитків у вигляді упущеної вигоди не підлягають задоволенню.
З урахуванням обставин справи, виходячи із тривалості правопорушення та глибини душевних страждань, враховуючи вимоги розумності та справедливості суд першої інстанції дійшов висновку, що заявлений позивачем розмір моральної шкоди у 10 000,00 грн є неспівмірним із розміром заявленої матеріальної шкоди, та вважає, що розмір відшкодування завданої позивачу моральної шкоди у грошовому виразі необхідно визначити у 5 000,00 грн, які слід стягнути з позивача на корить відповідача.

Додатковим рішенням Придніпровського районного суду м. Черкаси від 08 жовтня 2025 року стягнуто із ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 витрати на правову допомогу в розмірі 31 065,00 грн. У решті вимог відмовлено.
Додаткове рішення мотивовано тим, що адвокатом Навроцькою Т. В., в передбаченому ЦПК порядку, надано належні та допустимі докази на підтвердження понесення відповідачем витрат на правову допомогу.
Також, судом першої інстанції враховано, що стороною позивача не заявлено клопотання про зменшення розміру судових витрат та не доведено неспівмірності витрат понесених на оплату правничої допомоги, а тому дійшов висновку про задоволення витрат на правничу допомогу у розмірі пропорційно задоволеним вимогам.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги
Доводи особи, яка подала апеляційну скарги

15.10.2025, не погоджуючись з вказаним рішенням суду, представник  ОСОБА_2 – адвокат Навроцька Т. В.подала апеляційну скаргу в якій просить рішення суду першої інстанції скасувати в частині стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_5 різниці між фактичним розміром шкоди та страховою виплатою у розмірі 32 918, 57 грн та ухвалити в цій частині нове рішення, яким відмовити у задоволенні вказаних вимог.
Апеляційна скарга мотивована тим, що позивачем отримано узгоджену суму зі страховою компанією, виходячи з розміру матеріального збитку в сумі 47 660,24 грн по звіту ФОП ОСОБА_6 , а не виходячи з розміру збитку в сумі 67 003, 36 грн по звіту ФОП ОСОБА_3 .
Зазначила, що вимога позивача про відшкодування 32 918,57 грн, як різниці між вартістю відновлювального ремонту автомобіля та страховим відшкодуванням не підлягає до задоволення з огляду на положення ст. 1194 ЦК України, оскільки розмір завданої шкоди не перевищив ліміт відповідальності страховика, який визначено в розмірі 160 000,00 грн.
Вважає, що задоволення позовних вимог з цій частині призведуть до незаконного збагачення позивача за рахунок відповідача.

11.11.2025, не погоджуючись з додатковим рішенням Придніпровського районного суду м. Черкаси від 08 жовтня 2025 року, представник  ОСОБА_1 – Блізнєцов Є. А., подав апеляційну скаргу в якій просить додаткове рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове, яким відмовити адвокату Навроцькій Т. В. в розподілі витрат на правничу допомогу.
Апеляційна скарга мотивована тим, що з п`яти позовних вимог, судом першої інстанції задоволено три вимоги на 100%, одна на 50% і лише в одній відмовлено, а те, що справа розглядалася рік, не може слугувати причиною задоволення відшкодування витрат на правничу допомогу, тим більше що розмір цих витрат був фіксований. Відкладення розгляду справи було лише один раз за заявою представника позивача, з поважної причини. Інші відкладення були або з ініціативи представника відповідача або ж з інших причин (повітряна тривога, зайнятість суду і та ін.) 
Крім того зазначив, що адвокатом Навроцькою Т. В. було пропущено строк на подання заяви в порядку ст. 141 ЦПК України
Звернув увагу, що адвокатом не надано акт виконаних робіт стосовно зробленої роботи. 
Також, на думку сторони позивача, судом першої інстанції не вірно зроблено розрахунок судових витрат пропорційно задоволених позовних вимог, оскільки відповідно до ціни позову 114 618,57 грн, задоволено 44 618,57 грн, тобто 38,93%, а тому, розрахунок мав би бути: 50 000*(100-38,93%) = 30 535,00 грн.

Відзив на апеляційну скаргу 

01.12.2025 від представника ОСОБА_1 – Блізнєцова Є. А. на адресу Черкаського апеляційного суду через підсистему «Електронний суд» надійшов відзив на апеляційну скаргу в якому останній просить у задоволенні апеляційної скарги представника  ОСОБА_2 – адвоката Навроцької Т. В.відмовити. 
Зазначив, що сплачена вартість незалежного автотоварознавчого дослідження, являє собою витрати, які позивач мусила зробити для відновлення порушеного права. Вказаний документ необхідний для встановлення матеріального збитку позивача, а тому, стягнення з відповідача вартості вищевказаного дослідження в повному обсязі відповідає положенням чинного законодавства. 
Щодо стягнення різниці між фактичним розміром шкоди та страховим відшкодуванням, вказав, що винуватець повинен відшкодовувати потерпілому збитки, які не покриваються страховою, навіть, якщо загальний розмір збитку знаходиться в межах страхової суми.

Фактичні обставини справи

Судом першої інстанції встановлено, що 22.05.2023 о 15 год. 35 хв. ОСОБА_2 , керуючи автомобілем «Volvo V50» державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , на перехресті вул. Свято-Макарівської та вул. Максима Залізняка в м. Черкаси, скоїв зіткнення з автомобілем «Kia Rio» державний реєстраційний номер НОМЕР_2 під керуванням водія ОСОБА_1 . В результаті ДТП транспортні засоби отримали механічні пошкодження з матеріальними збитками.
З постанови Придніпровського районного суду м. Черкаси від 15.01.2024 по справі № 711/3492/23, вбачається, що ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП. Провадження у справі про адміністративне правопорушення про притягнення ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності за ст. 124 КУпАП закрито по закінченню строків, передбачених ст. 38 КУпАП. Закрито провадження по справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ст. 124 КупАП, у зв`язку з відсутністю в її діях складу адміністративного правопорушення (т. 1 а.с. 5 – 8).
Відповідно до Полісу № ЕР-214398159 обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, відповідальність водія ОСОБА_2 на момент ДТП була застрахована в ТОВ «Приватне акціонерне товариство «Українська Страхова компанія «Княжа Вієнна Іншуранс Груп» з якого вбачається, що страхова сума на одного потерпілого за шкоду, заподіяну життю і здоров`ю складає 320 000,00 грн, за шкоду заподіяну майну складає 160 000,00 грн, розмір франшизи 3 200,00 грн (т. 1 а.с. 81).
31.07.2023 представником ПрАТ «УСК «Княжа Вієнна Іншуранс Груп» проведено огляд автомобіля «Kia Rio» державний реєстраційний номер НОМЕР_2 (т. 1 а.с. 68).
Відповідно до висновків Звіту № А08-15 про оцінку автомобіля «Kia Rio» державний реєстраційний номер НОМЕР_2 , складеного 04.09.2023 на замовлення ОСОБА_1 , ринкова вартість непошкодженого автомобіля до моменту ДТП – 386 828,00 грн, вартість відновлювального ремонту КТЗ «Kia Rio» д.н.з. НОМЕР_2 складає 99 921,93 грн в т.ч. ПДВ 20% за винятком вартості ремонтно-відновлювальних робіт. Вартість відновлювального ремонту з урахуванням коефіцієнту фізичного зносу складників КТЗ «KIA RIO», д.н.з. НОМЕР_2 складає 67 003,36 грн, в т.ч. 17 810,00 грн – ПДВ не нараховується; вартість матеріалів та складників – 49 193,36 грн, в т.ч. ПДВ 20% (т. 1 а.с. 9 – 12 зворотній бік).
Згідно квитанції до прибуткового касового ордера № 64 від 04.09.2023 ФОП ОСОБА_3 прийнято від ОСОБА_1 3 500,00 грн, підстава – за експертизу «Kia Rio» р/н НОМЕР_2 (т. 1 а.с. 21 зворотній бік).
Відповідно до висновків Звіту про визначення вартості матеріального збитку, завданого власнику транспортного колісного засобу Вих. № 3589 від 13.02.2024 (дата оцінки 22.05.2023) виконаного ФОП ОСОБА_6 на замовлення ПрАТ «УСК «Княжа ВІГ», зроблено висновок, що ринкова вартість визначена за порівняльним підходом – 340 048,80 грн,вартість відновлення ремонту станом на 23.05.2025 визначена за витратним підходом складає 76 034,94 грн, а вартість матеріального збитку, заподіяного власнику після аварійного пошкодження КТЗ «Kia Rio» д.н.з. НОМЕР_2 станом на 23.05.2023 складає 47 660,24 грн(т. 1. а.с. 93 – 99).
Згідно з розрахунком суми страхового відшкодування № 230000789510 від 20.02.2024, здійсненого ПрАТ «УСК «Княжа Вієнна Іншуранс Груп»на підставі Звіту № 3589 від 13.02.2024, складеного ФОП ОСОБА_6 , вартість відновлювального ремонту автомобіля позивача визначено у розмірі 76 034,94 грн, сума страхового відшкодування – 44 460,24 грн (т. 1 а.с. 67 зворотній бік).
Відповідно до зави ОСОБА_1 від 15.02.2024 щодо досягнення згоди в частині розміру та способу здійснення страхового відшкодування, між потерпілим і страховиком досягнуто згоду про розмір страхового відшкодування, який складає 44 460,24 грн. Зазначений розмір страхового відшкодування розраховано на підставі (розрахунку AUDATEX, висновку незалежного експерта, калькуляції СТО) розрахунку AUDATEX та з урахуванням передбаченого розміру франшизи 3 200,00 грн, застосування коефіцієнту фізичного зносу (за наявності) та інших вимог, що передбачені ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів». Розмір та спосіб здійснення страхового відшкодування, визначений у цій заяві, відповідає волевиявленню ОСОБА_5 та викладений без стороннього примусу. Дана заява подана відповідно до вимог п. 36.2. ст. 36 ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (т. 1 а.с. 21).
21.02.2024 начальником Управління врегулювання транспортних та майнових ризиків ПАТ «УСК «Княжа Вієнна Іншуранс Груп» на адресу позивача направлено Лист про прийняте рішення Вих. № 230000789510-2, в якому зазначено, що «розглянуто матеріали справи стосовно дорожньо-транспортної пригоди, яка сталася 22.05.2023 за участю автомобіля Kia Rio, д.н.з. НОМЕР_2 , а також автомобіля VOLVO V50 д.р.н. НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_2 , та повідомляє наступне. Цивільно-правова відповідальність водія ОСОБА_2 застрахована ПрАТ «УСК «Княжа Вієнна Іншуранс Груп» згідно Полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів ЕР-214398159 (далі – Поліс). Франшиза, згідно Полісу, становить 3 200,00 грн. Розрахунок суми страхового відшкодування 44 460,24 грн. Належна сума страхового відшкодування 44 460,24 грн буде перерахована згідно заяви на реквізити АТ КБ «ПриватБанк» (т. 1 а.с. 67).
Факт перерахування коштів сторонами не оспорюється.
На підтвердження проведення ремонту автомобіля «Kia Rio» д.н.з. НОМЕР_2 позивачем надано товарний чек ФОП ОСОБА_7 від 01.04.2024 на суму 42 500,00 грн; товарний чек ФОП ОСОБА_8 від 11.07.2023 на суму 26 500,00 грн та товарний чек ФОП ОСОБА_8 на суму 9 800,00 грн (т. 1 а.с. 147, 148, 149).
З Трудового договору від 02.02.2015 укладеного між ОСОБА_1 та ТОВ «Нафтопромінвест» вбачається, що ОСОБА_5 прийнято у ТОВ «Нафтопромінвест» на посаду начальника відділу з охорони навколишнього природного середовища та начальника лабораторії. Строк дії договору визначено 02.02.2015 по 02.02.2018 (т. 1 а.с. 23 – 24).
Згідно Наказу ТОВ «Нафтопромінвест» № 16 від 03.12.2018 начальника відділу з охорони навколишнього природного середовища ОСОБА_1 переведено на посаду виконавчого директора (т. 1 а.с. 146).
Відповідно до Договору використання автомобіля з компенсацією № 5 від 02.02.2023, укладеного між ОСОБА_1 та ТОВ «Нафтопромінвест», сума компенсації за використання власного автомобіля у службових цілях визначається в розмірі 5 000,00 грн по м. Черкаси та 10 000,00 грн по території України, за період його використання у службових цілях та компенсація витрат, пов`язаних з його експлуатацією та використанням (т. 1 а.с. 22 – 22 зворотній бік).
Як вбачається з Довідки № 10 від 17.01.2025, наданої ТОВ «Нафтопромінвест», на запит суду, виплати ОСОБА_1 компенсації ТОВ «Нафтопромінвест» (наймачем) за договором використання автомобіля з компенсацією № 5 від 02.01.2023 за весь період дії договору, починаючи з 02.01.2023 не проводилися, так як з початку дії договору та до часу його припинення (22.05.2023) були відсутні службові виїзди для обстеження підприємств та присутності на обстеженні інших співробітників товариства і лабораторного обладнання, так як ОСОБА_9 дороблювала об`єкти на які виїздила у попередньому році (т. 1 а.с. 170).

Мотивувальна частина
Позиція Черкаського апеляційного суду

Відповідно до ч. 1 ст. 368 ЦПК України, справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного провадження, з особливостями, встановленими цією главою.
Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення учасників справи, переглянувши справу за наявними в ній доказами, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів дійшла наступних висновків. 

Мотиви, з яких виходить Черкаський апеляційний суд, та застосовані норми права

Суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї (ч. 1 та ч. 2 ст. 367 ЦПК України).
Згідно зі ст. 8 Конституції України в Україні визнається і діє принцип верховенства права. Конституція України має найвищу юридичну силу.
Відповідно до ч. 1 ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.
Частина 3 ст. 3 ЦПК України передбачає, що провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.
Згідно з ч. 1, ч. 2 та ч. 5 ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.
Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Рішення суду першої інстанції від 09 вересня 2025 року зазначеним вимогам закону не відповідає виходячи з наступного.
Відповідно до ст. 16 ЦК України відшкодування збитків є одним зі способів захисту цивільних прав та інтересів.
Згідно зі ст. 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування.
За змістом ст. ст. 1166, 1187 ЦК України шкода, завдана особі чи майну фізичної або юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її завдала. Обов`язок відшкодувати завдану шкоду виникає у її заподіювача за умови, що дії останнього були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи, а за шкоду, завдану внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки, - незалежно від наявності вини.
Відповідно до ч. 1 ст. 1167 ЦК України моральна шкода, заподіяна фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовуються особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.
Згідно з ч. ч. 1, 2 ст. 1187 ЦК України джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб.
За загальним принципом, відповідно до ч. 1 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.
Разом з тим винна особа - володілець транспортного засобу має право застрахувати свою відповідальність, передавши обов`язок відшкодування шкоди, спричиненої за участю його транспортного засобу, страховій компанії (страховику).
Страхове відшкодування - це страхова виплата, яка здійснюється страховиком у межах страхової суми за договорами майнового страхування і страхування відповідальності при настанні страхового випадку (ч. 16 ст. 9 Закону України «Про страхування»).
Страховик зобов`язаний у разі настання страхового випадку здійснити страхову виплату у строк, встановлений договором (п. 3 ч. 1 ст. 988 ЦК України).
У випадках, коли деліктні відносини поєднуються з відносинами обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, боржником у деліктному зобов`язанні в межах суми страхового відшкодування виступає страховик завдавача шкоди. Цей страховик, хоч і не завдав шкоди, але є зобов`язаним суб`єктом перед потерпілим замість завдавача шкоди в передбаченому Законом порядку. Після такої виплати деліктне зобов`язання припиняється його належним виконанням.
При настанні страхового випадку страховик, відповідно до лімітів відповідальності страховика, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна у результаті дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи (п. 22.1 ст. 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (далі - Закон №1961-IV, тут і далі в редакції, чинній на момент ДТП).
Одночасно, за положеннями ст. 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).
У постанові Великої Палати Верховного Суду від 22.02.2022 у справі №201/16373/16-ц (провадження №14-27цс21) зазначено, що основний тягар відшкодування шкоди, спричиненої за наслідками ДТП, повинен нести страховик, та саме він є належним відповідачем у справах за позовами про відшкодування шкоди в межах страхової суми, а у випадку, зазначеному у пункті 80 цієї постанови - винною особою.
Уклавши договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності, страховик на випадок виникнення деліктного зобов`язання бере на себе в межах суми страхового відшкодування виконання обов`язку страхувальника, який завдав шкоди (постанови Великої Палати Верховного Суду від 04.07.2018 у справі №755/18006/15-ц (провадження №14-176цс18), від 03.10.2018 у справі №760/15471/15-ц (провадження №14-316цс18), ухвала Великої Палати Верховного Суду від 20.02.2020 у справі №753/15214/16-ц (провадження №14-25цс20).
У постанові Великої Палати Верховного Суду від 14.12.2021 у справі №147/66/17 (провадження №14-95цс20) зазначено, що Велика Палата Верховного Суду в постановах від 04.07.2018 у справі №755/18006/15-ц (провадження №14-176цс18) (п. 59), від 03.10.2018 у справі №760/15471/15-ц (провадження №14-316цс18), неодноразово звертала увагу на те, що у справах про відшкодування матеріальної шкоди, заподіяної страхувальником за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, у межах ліміту страхового відшкодування належним відповідачем буде страховик.
Отже, принцип повного відшкодування шкоди, закріплений у ст. 1166 ЦК України, реалізується у відносинах страхування через застосування положень ст. 1194 цього Кодексу. Вказана норма передбачає, що особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди за загальним правилом зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).
Відповідно, якщо такої різниці немає та шкода покрита в повному обсязі страховою виплатою, в такому випадку підстави для покладення відповідальності на страхувальника відсутні.
Аналогічні за змістом висновки викладено у постанові Верховного Суду від 06.07.2022 у справі №641/10491/15-ц (провадження №61-12709св21).
Покладання обов`язку з відшкодування шкоди у межах страхового відшкодування на страхувальника, який уклав відповідний договір страхування і сплачує страхові платежі, суперечить меті інституту страхування цивільно-правової відповідальності (ст. 3 Закону).
Такий висновок викладений в постанові Великої Палати Верховного Суду від 04.07.2018 у справі №755/18006/15-ц та постановах Верховного Суду від 22.05.2019 у справі №207/3222/16-ц, від 26.10.2022 у справі №645/6088/18.
За змістом ч. 1 ст. 28, ст. 29 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» шкода, заподіяна в результаті дорожньо-транспортної пригоди майну потерпілого, - це шкода, пов`язана, зокрема, з пошкодженням чи фізичним знищенням транспортного засобу. У зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок ДТП, з евакуацією транспортного засобу з місця ДТП до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент ДТП, чи до місця здійснення ремонту на території України.
У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 11.12.2019 у справі №522/15636/16-ц (провадження №61-1819св17) зазначено, що якщо для відновлення попереднього стану речі, що мала певну зношеність (наприклад, автомобіля), було використано нові вузли, деталі, комплектуючі частини, у тому числі іншої модифікації, що випускаються в обмін знятих з виробництва однорідних виробів, особа, відповідальна за шкоду, не має права вимагати врахування зношеності майна або меншої вартості пошкоджених частин попередньої модифікації. Зношеність пошкодженого майна враховується у випадках стягнення на користь потерпілого вартості такого майна (у разі відшкодування збитків). Враховуючи те, що на відновлення автомобіля позивача окремі вузли підлягали заміні, суд правильно визначив розмір коштів, який необхідний на відновлення пошкодженого автомобіля позивача та зробив обґрунтований висновок про те, що на користь позивача має бути стягнута різниця між фактичним розміром шкоди, страховою виплатою і витратами, які необхідні для повного відновлення транспортного засобу.
Відповідно до ч. 1 ст. 12, ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (ч. 6 ст. 81 ЦПК України).
Згідно зі ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).
З матеріалів справи вбачається, що 08.07.2024  ОСОБА_1  звернулась до суду з позовом до  ОСОБА_2 , третя особа ПРАТ «УСК Княжа Вієнна Іншуранс Груп», про відшкодування шкоди, заподіяної внаслідок ДТП.
Постановою Придніпровського районного суду м. Черкаси від 15.01.2024 у справі № 711/3492/23 ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП. Провадження у справі про адміністративне правопорушення про притягнення ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності за ст. 124 КУпАП закрито по закінченню строків, передбачених ст. 38 КУпАП. Закрито провадження по справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ст. 124 КупАП, у зв`язку з відсутністю в її діях складу адміністративного правопорушення
Відповідно до Полісу № ЕР-214398159 обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, відповідальність водія ОСОБА_2 на момент ДТП була застрахована в ТОВ «ПрАТ «УСК «Княжа Вієнна Іншуранс Груп». Страхова сума на одного потерпілого за шкоду, заподіяну життю і здоров`ю складає 320 000,00 грн, за шкоду заподіяну майну складає 160 000,00 грн, розмір франшизи 3 200,00 грн.
31.07.2023 представником ПрАТ «УСК «Княжа Вієнна Іншуранс Груп» проведено огляд автомобіля «Kia Rio» державний реєстраційний номер НОМЕР_2 .
У відповідності до Звіту про визначення вартості матеріального збитку, завданого власнику транспортного колісного засобу Вих. № 3589 від 13.02.2024 (дата оцінки 22.05.2023) виконаного ФОП ОСОБА_6 на замовлення ПрАТ «УСК «Княжа ВІГ» ринкова вартість «Kia Rio» державний реєстраційний номер НОМЕР_2  визначена за порівняльним підходом – 340 048,80 грн,вартість відновлення ремонту станом на 23.05.2025 визначена за витратним підходом складає 76 034,94 грн, а вартість матеріального збитку, заподіяного власнику після аварійного пошкодження КТЗ «Kia Rio» д.н.з. НОМЕР_2 станом на 23.05.2023 складає 47 660,24 грн.
Згідно зави ОСОБА_1 від 15.02.2024 щодо досягнення згоди в частині розміру та способу здійснення страхового відшкодування, між потерпілим і страховиком ТОВ «ПрАТ «УСК «Княжа Вієнна Іншуранс Груп» досягнуто згоду про розмір страхового відшкодування, який складає 44 460,24 грн та був сплачений страховиком.
Водночас, з метою розрахунку понесеного матеріального збитку, ОСОБА_1 звернулась до ФОП ОСОБА_3 , яким було складено Звіт № А08-15 про оцінку автомобіля «Kia Rio» державний реєстраційний номер НОМЕР_2  від 04.09.2023 згідно якого ринкова вартість непошкодженого автомобіля до моменту ДТП – 386 828,00 грн, вартість відновлювального ремонту КТЗ «Kia Rio» д.н.з. НОМЕР_2 складає 99 921,93 грн в т.ч. ПДВ 20% за винятком вартості ремонтно-відновлювальних робіт. Вартість відновлювального ремонту з урахуванням коефіцієнту фізичного зносу складників КТЗ «Kia Rio», д.н.з. НОМЕР_2 складає 67 003,36 грн, в т.ч. 17 810,00 грн – ПДВ не нараховується; вартість матеріалів та складників – 49 193,36 грн, в т.ч. ПДВ 20%.
Позивач просила суд, на підставі Звіту № А08-15 від 04.09.2023 складеного на її замовлення ФОП ОСОБА_3 , стягнути з  ОСОБА_2 різницю між фактичним розміром шкоди та належним страховим відшкодуванням, що складає 99 921,93 грн – 67 003, 36 грн = 32 918, 57 грн.
Частинами 1, 3 ст. 13 ЦПК України передбачено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності.
Відповідно до ст. 48 ЦПК України, сторонами в цивільному процесі є позивач і відповідач. Позивачем і відповідачем можуть бути фізичні і юридичні особи, а також держава.
Основною ознакою сторін цивільного процесу є їхня матеріальна і процесуальна заінтересованість у справі. Саме сторони є суб`єктами правовідношення, з приводу якого виник спір.
Якщо позов подано не до тієї особи, яка повинна відповідати за позовом, суд до закінчення підготовчого провадження, а у разі розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження - до початку першого судового засідання за клопотанням позивача замінює первісного відповідача належним відповідачем, не закриваючи провадження у справі (ч. 2 ст. 51 ЦПК України).
У постанові Великої Палати Верховного Суду від 17 квітня 2018 року у справі № 523/9076/16-ц зроблено висновок, що «пред`явлення позову до неналежного відповідача не є підставою для відмови у відкритті провадження у справі, оскільки заміна неналежного відповідача здійснюється в порядку, визначеному ЦПК України. За результатами розгляду справи суд відмовляє в позові до неналежного відповідача та приймає рішення по суті заявлених вимог щодо належного відповідача. Тобто, визначення відповідачів, предмета та підстав спору є правом позивача. Натомість, встановлення належності відповідачів й обґрунтованості позову – обов`язком суду, який виконується під час розгляду справи, а не на стадії відкриття провадження».
Верховний Суд неодноразово звертав увагу у свої постановах, що висновки судів по суті вирішення спору, зокрема, щодо обґрунтованості чи необґрунтованості позовних вимог, мають бути зроблені за належного суб`єктного складу учасників справи.
В свою чергу, колегія суддів апеляційного суду звертає увагу, що позивач, будуючи позовні вимоги на підставі Звіту складеного ФОП ОСОБА_3 № А08-15 від 04.09.2023, яким визначено, що ринкова вартість непошкодженого автомобіля КТЗ «Kia Rio» д.н.з. НОМЕР_2 до моменту ДТП складає 386 828,00 грн, вартість відновлювального ремонту – 99 921,93 грн в т.ч. ПДВ 20% за винятком вартості ремонтно-відновлювальних робіт, а вартість відновлювального ремонту з урахуванням коефіцієнту фізичного зносу складників – 67 003,36 грн без урахування ПДВ, вказує на невідповідність суми виплати, яку остання прийняла від ПрАТ «УСК «Княжа Вієнна Іншуранс Груп», що була розрахована на підставі Звіту Вих. № 3589 від 13.02.2024 (дата оцінки 22.05.2023) складеного ФОП ОСОБА_6 , якимринкова вартість автомобіля «Kia Rio», д.н.з. НОМЕР_2 визначена за порівняльним підходом складає 340 048,80 грн,вартість відновлення ремонту станом на 23.05.2025 визначена за витратним підходом – 76 034,94 грн, а вартість матеріального збитку, заподіяного власнику після аварійного пошкодження станом на 23.05.2023 – 47 660,24 грн, чим покладає на відповідача обов`язок сплачувати різницю страхової суми, що підлягала сплаті страховиком.
Таким чином, враховуючи, що різниця між вартістю відновлювального ремонту, заявленого до відшкодування позивачем на підставі Звіту № А08-15 від 04.09.2023 складеного ФОП ОСОБА_3 на її замовлення, є меншою ніж сума страхового ліміту відповідальності страховика ПрАТ «УСК «Княжа Вієнна Іншуранс Груп»та те, що вартість відновлювального ремонту автомобіля, узгодженого із страховиком на підставі його Звіту Вих. № 3589 від 13.02.2024 (дата оцінки 22.05.2023)є меншою ніж заявлена до відшкодування з відповідача вартість відновлювального ремонту, з урахуванням положень Закону про те, що покладання обов`язку з відшкодування шкоди у межах страхового відшкодування на страхувальника суперечить меті інституту страхування цивільно-правової відповідальності, колегія суддів дійшла висновку що у цій справі в якості відповідача (співвідповідача) повинен був бути залучений страховик, ПрАТ «УСК «Княжа Вієнна Іншуранс Груп». 
Оскільки позовні вимоги пред`явлено не до всіх належних відповідачів, зокрема, не пред`явлено до страховика, то суд позбавлений можливості надати оцінку обґрунтованості позовної вимоги щодо відшкодування вартості відновлювального ремонту, заявленої виключно до страхувальника. 
Якщо позивач не заявляє клопотання про залучення інших співвідповідачів у справах, в яких наявна обов`язкова співучасть, тобто коли неможливо вирішити питання про обов`язки відповідача, одночасно не вирішивши питання про обов`язки особи, не залученої до участі у справі як співвідповідача, суд відмовляє у задоволенні позову (див. постанову Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 26.01.2022 у справі № 457/726/17 (провадження № 61-43201св18).
Клопотання про залучення у справу співвідповідача позивачем в суді першої інстанції не заявлялось та матеріали справи не містять такого.
На стадії апеляційного розгляду суд позбавлений можливості залучати в справу співвідповідача.
Незалучення до участі у справі особи як відповідача (співвідповідача), за умови наявності обов`язкової процесуальної співучасті є підставою для відмови у задоволенні позову через неналежний суб`єктний склад.
Такий висновок узгоджується з правовою позицією, яку Велика Палата Верховного Суду виклала у постанові від 29.06.2022 у справі № 477/874/19, а також Верховний Суд у постановах від 27.07.2021 у справі № 431/1397/20, від 29.06.2022 року у справі № 477/874/19, від 10.12.2019 року у справі № 199/6524/18, від 03.08.2023 у справі № 759/1587/21, від 28.10.2020 у справі № 761/23904/19.
Враховуючи викладене, колегія суддів доходить висновку, що рішення суду першої інстанції, ухвалене з порушенням норм матеріального права та неправильним застосуванням норм цивільного процесуального законодавства, а тому підлягає до скасування з постановленням нового, яким у задоволенні позову  ОСОБА_1 належить відмовити за визначеного кола відповідачів та за наведених в постанові підстав.
Доводи апеляційної скарги, які стосуються незгоди із висновками суду по суті спору щодо наявності підстав для задоволення позову, за таких обставин є передчасними.
Разом з тим, колегія суддів зауважує, що в подальшому позивач не позбавлена права на судовий захист своїх прав шляхом звернення до суду з позовом до належного кола відповідачів. 
Колегія суддів зазначає, що з урахуванням п. 20 постанови Пленуму Верховного Суду України № 14 від 18.12.2009 «Про судове рішення у цивільній справі» у разі скасування рішення у справі, ухвалене додаткове рішення втрачає силу.
Додаткове рішення це акт правосуддя, яким усуваються недоліки судового рішення, пов`язані з порушенням вимог щодо його повноти. Водночас додаткове рішення не може змінити суті основного рішення або містити в собі висновки про права та обов`язки осіб, які не брали участі у справі, чи вирішувати вимоги, не досліджені в судовому засіданні.
Отже, додаткове рішення є невід`ємною частиною рішення у справі. У разі скасування рішення у справі ухвалене додаткове рішення втрачає силу.
Подібні висновки викладені у постановах Верховного Суду від 23.12.2021 у справі №925/81/21, від 09.02.2022 у справі № 910/17345/20, від 07.03.2023 у справі № 922/3289/21, від 24.01.2024 у справі № 752/1058/23.
Водночас у даній справі додаткове рішення Придніпровського районного суду м. Черкаси від 08 жовтня 2025 року є предметом апеляційного оскарження.
Відтак додаткове рішення Придніпровського районного суду м. Черкаси 08 жовтня 2025 року, яким стягнуто із ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 витрати на правову допомогу також підлягає скасуванню.
Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 376 ЦПК України, підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.  
Згідно ч. 13 ст.141 ЦПК України якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.
Частинами 1, 3 ст. 133 ЦПК України визначено, що судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних із розглядом справи.
У відповідності до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Відповідно до платіжної інструкції № 0045-9593-5084-2583 від 15.10.2025 ОСОБА_2 сплатив судовий збір за подачу апеляційної скарги в розмірі 1 453,44 грн (т. 2 а.с.72).
Враховуючи, що апеляційний суд дійшов висновку про скасування рішення Придніпровського районного суду м. Черкаси від 09 вересня 2025 рокута відмову у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 , то з позивача підлягають стягненню на користь скаржника судові витрати зі сплати судового збору за подачу апеляційної скарги.
З матеріалів справи вбачається, що у відзиві на позовну заяву представник ОСОБА_2 – адвокат Навроцька Т. В. просила стягнути з позивача на користь відповідача витрати на професійну правничу допомогу та зазначила, що попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які відповідач поніс та які очікує понести у зв`язку з розглядом справи складає 50 000,00 грн, детальний опис понесених судових витрат та докази будуть подані відповідно до ч. 8 ст. 141 ЦПК України.
Разом з тим, 15.09.2025 адвокат Навроцька Т. В., через канцелярію суду надала заяву в порядку ст. 141 ЦПК України, в якій просила долучити до матеріалів справи акт виконаних робіт від 09.09.2025 за договором від 17.10.2024 та додатковими угодами до нього, довідку про сплату послуг за надання правничої допомоги в розмірі 50 000,00 грн.
Факт звернення адвоката Навроцької Т. В. з вказаною заявою саме 15.09.2025 підтверджується скріншотом з Автоматизованої системи документообігу суду «Д-3», з якого вбачається, що 15.09.2025 (вхідний номер документу 36350/25-Вх.) від адвоката Навроцької Т. В. надійшла заява з додатками справи 711/5466/24, таким, чином адвокатом Навроцькою Т. В., було дотримано вимоги ч. 8 ст. 141 ЦПК України (т. 2 а.с.31).
На підтвердження витрат на правову допомогу адвоката під час розгляду даної справи в суді першої інстанції, суду надано: ордер на надання правничої (правової) допомоги Серії СА № 110061 Фесенко К. І. на підставі Договору про надання правничої допомоги/доручення органу (установи), уповноваженого законом на надання безоплатної правничої допомоги № б/н від 17.10.2024 у Придніпровському районному суді м. Черкаси адвокатом Навроцькою Т. В.; Договір про надання правничої допомоги від 17.10.2024, укладений між адвокатом Навроцькою Т. В. та ОСОБА_2 ; Додатковий договір № 1 до Договору про надання правової допомоги від 17.10.2024 року, який укладено 17.102024 між адвокатом Навроцькою Т. В. та ОСОБА_2 ; Акт виконаних робіт до Договору про надання правничої допомоги від 17.10.2024, додатковому договору № 2 від 18.11.2024 відповідно до якого, розмір витрат на професійну правничу допомогу складає фіксований розмір 50 000,00 грн, які адвокат отримав від клієнта в повному обсязі; Довідку про підтвердження факту отримання коштів від клієнта від 09.09.2025, з якої вбачається, що відповідно до умов Договору про надання правничої допомоги від 17.10.2024 та Додаткового договору № 2 від 18.11.2025 адвокат Навроцька Т. В. підтверджує про отримання від клієнта ОСОБА_2 50 000,00 грн – оплата послуг на професійну правничу допомогу в частині захисту прав та інтересів клієнта в суді першої інстанції, а саме, в Придніпровському районному суді м. Черкаси по справі № 711/5466/24 (т. 1 а.с. 127, 135 зворотній бік, 88-88 зворотній бік, 89, т. 2 а.с. 10, 11).
Відповідно до п. 1.1. Договору про надання правничої допомоги від 17.10.2024, укладеного між адвокатом Навроцькою Т. В. та ОСОБА_2 , на умовах даного Договору клієнт дає завдання, а адвокат зобов`язується надавати йому за плату правову допомогу, що стосується захисту прав клієнта, які виникли у зв`язку з розглядом справи № 711/5466/24 за позовною заявою ОСОБА_1 , третя особа; ПрАТ «УСК «Княжа Вієнна Іншуранс груп» про відшкодування шкоди, заподіяної внаслідок ДТП.
Відповідно до п. 4.1. Договору, оплата праці адвоката здійснюється за домовленістю між сторонами і визначається додатковою угодою до даного договору.
На підтвердження розміру витрат на професійну правничу допомогу суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та інше), розрахунок наданих послуг, документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Наявність документального підтвердження витрат на правничу допомогу та їх розрахунок є підставою для задоволення вимог про відшкодування таких витрат (постанова Великої Палати Верховного Суду від 20 вересня 2018 року у справі № 751/3840/15-ц, провадження № 14-280цс18).
Розмір витрат має бути співмірним зі складністю справи та виконаних адвокатом (професійна правнича допомога) робіт; часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт; обсягом наданих адвокатом послуг; ціною позову та значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи та репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог співмірності, за клопотанням іншої сторони, суд може зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. (ч.ч. 4, 5 ст. 137 ЦПК України).
Частиною 6 ст. 137 ЦПК України визначено, що обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.
ОСОБА_1 до суду першої інстанції подавалось клопотання про відмову в розподілі судових витрат за їх недоведенністю (т. 1 а.с. 191-195).
Крім того, в апеляційній скарзі представник  ОСОБА_2 – адвокат Навроцька Т. В. просила стягнути з позивача на користь відповідача понесені витрати на професійну правничу допомогу.
На підтвердження витрат на правову допомогу адвоката під час розгляду даної справи в апеляційній інстанції, суду надано: ордер на надання правничої (правової) допомоги Серії СА № 1138978 Фесенко К. І. на підставі Договору про надання правничої допомоги/доручення органу (установи), уповноваженого законом на надання безоплатної правничої допомоги № б/н від 17.10.2024 у Черкаському апеляційному суді адвокат Навроцька Т. В.; Додатковий договір № 3 до Договору про надання правової допомоги від 17.10.2024, який укладено 10.10.2025 між адвокатом Навроцькою Т. В. та ОСОБА_2 , згідно до умов та завдань якого, сторони погодили, що розмір витрат на професійну правничу допомогу в частині захисту прав та інтересів клієнта в суді апеляційної інстанції, а саме, в Черкаському апеляційному суді по справі № 711/5466/24 становить фіксований розмір та складає 30 000,00 грн, що включає в себе підготовку апеляційної скарги по справі, прийняття участі у судових засіданнях, консультація; Довідку про підтвердження факту отримання коштів від клієнта від 14.10.2025 року, з якої вбачається, що відповідно до умов Договору про надання правничої допомоги від 17.10.2024 та додатковому договору № 3 від 10.10.2025 адвокат Навроцька Т. В. підтверджує про отримання від клієнта ОСОБА_2 30 000,00 грн – оплата послуг на професійну правничу допомогу в частині захисту прав та інтересів клієнта в суді апеляційної інстанції, а саме, в Черкаському апеляційному суду по справі № 711/5466/24 (т. 2 а.с. 68, 69, 70).
Враховуючи приведені вимоги закону, встановлені обставини, суть спору, оцінюючи наявні в матеріалах справи докази, які підтверджують понесення витрат на професійну правничу допомогу та враховуючи принцип співмірності розміру витрат на оплату послуг адвоката зі складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг), часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт, обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт в суді першої та апеляційної інстанцій та те, що позиція адвоката сформована ще під час розгляду справи в суді першої інстанції, позицію сторони позивача, яка заперечувала проти їх задоволення, колегія суддів апеляційного суду приходить до висновку про наявність підстав для стягнення з позивача на користь відповідача витрат на оплату правничої допомоги адвоката у суді першої інстанції у розмірі 7 000 грн та на оплату правничої допомоги адвоката у суді апеляційної інстанції у розмірі 3 000,00 грн.
Керуючись ст.ст. 374, 376, 382, 384, 389, 390 ЦПК України, суд,

у х в а л и в :

Апеляційні скарги представника ОСОБА_2 – адвоката Навроцької Тетяни Володимирівнита представника ОСОБА_1 – ОСОБА_10 – задовольнити часково.
Рішення Придніпровського районного суду м. Черкаси від 09 вересня 2025 року – скасувати. 
Додаткове рішення Придніпровського районного суду м. Черкаси від 08 жовтня 2025 року – скасувати.
Ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позовних вимог  ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа ПРАТ «УСК Княжа Вієнна Іншуранс Груп» про відшкодування шкоди, заподіяної внаслідок ДТП – відмовити.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 судові витрати, які складаються з судового збору за подання апеляційної скарги в розмірі 1 453,44 грн та витрати на професійну правничу допомогу за розгляд справи в судах першої та апеляційної інстанції у розмірі 10 000,00 грн (7 000,00 грн + 3 000,00 грн).
Постанова набирає законної сили з дня її ухвалення та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення, в порядку та за умов, визначених ЦПК України.
Повний текст постанови складено 03 лютого 2026 року.

Головуючий  Л. І. Василенко

 Судді:        О. В. Карпенко 

О. М. Новіков