ВОЛИНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 лютого 2026 року 	Луцьк	Справа № 140/16865/25 	

Волинський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого судді Дмитрука В.В.,
розглянувши у письмовому провадженні за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Волинській області про визнання протиправними дій, зобов`язання вчинити дії, 

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі – ОСОБА_1 , позивач) звернулась до суду із позовом до Головного управління Пенсійного фонду України у Волинській області (далі – ГУ ПФУ у Волинській області, відповідач) з наступними позовними вимогами:
1) визнати протиправними дії щодо відмови у встановленні та виплаті пенсії по інвалідності ІІІ групи з урахуванням мінімальних державних гарантій;
2) зобов`язати: 
- провести перерахунок та виплачувати пенсію по інвалідності ІІІ групи у розмірі не меншому ніж 11 778 грн щомісячно, з урахуванням: мінімального розміру пенсії, щомісячної доплати 2 000 грн відповідно до постанови КМУ №713, щомісячної надбавки 300 грн відповідно до постанови КМУ №849, 
- нарахувати та виплатити заборгованість з пенсії, починаючи з 11 червня 2025 року.
На обґрунтування позовних вимог позивач зазначила, що у 1999 році їй вперше було призначено пенсію по інвалідності ІІІ групи відповідно до Закону №2262-XII як особі, звільненій з військової служби. 
У 2003 році позивачка реалізувала право на перехід на пенсію по інвалідності як цивільна особа, що не припиняло та не скасовувало раніше набутого права на пенсійне забезпечення за Законом №2262-XII. 
У травні 2025 року позивач звернулася до відповідача з заявою про відновлення виплати пенсії по інвалідності відповідно до Закону №2262-XII, у зв`язку з чим їй було визначено розмір пенсії по інвалідності ІІІ групи як особі з числа військовослужбовців.
25.09.2025 ОСОБА_1 звернулася до ГУ ПФУ у Волинській області із заявою про проведення перерахунку та встановлення належного розміру пенсії, однак відповідач фактично відмовив у задоволенні заяви, посилаючись на обчислення пенсії виключно з грошового забезпечення та трактуючи звернення як нове призначення пенсії.
Не погоджуючись з такими діями відповідача, позивач звернулась до суду з вказаним позовом. 
Ухвалою судді Волинського окружного адміністративного суду від 02.01.2026 відкрито спрощене позовне провадження у справі без проведення судового засідання та виклику сторін.
У відзиві на позов відповідач проти позову заперечив, просив в його задоволенні відмовити повністю мотивуючи наступним:
- розмір пенсії позивача обчислено з урахуванням всіх складових в наступному порядку 4186 х 120%= 5023,20 грн; 5023,20 х 1,97 (Постанова №168) х 1,0796 (постанова №185) х 1,115 (постанова 209) = 7237,90 +300 компенсаційна виплата 70 річним, та становить 7537,90 грн;
- з урахуванням тої обставини, що органами Пенсійного фонду України вперше призначено позивачу пенсію по інвалідності за нормами Закону № 2262-ХІІ з 01 липня 2025 року, до цього з 04 грудня 2002 року отримувала пенсію призначену відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення», а відтак, відсутні підстави для встановлення щомісячної доплати відповідно до постанови КМУ від 14 липня 2021 року №713 «Про додатковий соціальний захист окремих категорій осіб».
Відповідно до частини шостої статті 162 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами.
Дослідивши наявні у матеріалах справи письмові докази в їх сукупності, суд дійшов наступних висновків.
Судом встановлено, що позивач у проходила військову службу в військовій частині НОМЕР_1 та була звільнена з неї 31.12.1998 за станом здоров`я у званні старшого солдата, посада — кухар, на підставі пункту «б» частини шостої статті 26 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» №2262-XII. 
У 1999 році ОСОБА_1 вперше було призначено пенсію по інвалідності ІІІ групи відповідно до Закону №2262-XII як особі, звільненій з військової служби. 
У 2003 році позивачка реалізувала право на перехід на пенсію по інвалідності як цивільна особа, що не припиняло та не скасовувало раніше набутого права на пенсійне забезпечення за Законом № 2262-XII. 
У травні 2025 року ОСОБА_1 звернулася до відповідача з заявою про відновлення виплати пенсії по інвалідності відповідно до Закону №2262-XII, у зв`язку з чим їй було визначено розмір пенсії по інвалідності ІІІ групи як особі з числа військовослужбовців. 
Отже, як зазначає позивач у 2025 році відбулося не первинне призначення пенсії, а реалізація раніше набутого пенсійного права, яке виникло ще у 2000 році.
25.09.2025 ОСОБА_1 звернулася до ГУ ПФУ у Волинській області із заявою про проведення перерахунку та встановлення належного розміру пенсії.
Листом ГУ ПФУ у Волинській області від 06.11.2025 №16980-14396/Г-02/8-0300/25 повідомило позивача, що Статтею 21 Закону №2262 визначено розміри пенсії по інвалідності.
Основний розмір пенсії складає 40 процентів від грошового забезпечення (4212 грн Х 40%).
Також до основного розміру пенсії позивачу встановлено
- надбавка на виконання постанови №713 «Про додатковий соціальний захист окремих категорій осіб»
- компенсаційна виплата згідно. постанови від 15.09.2021 №963 «Про додатковий соціальний захист окремих категорій осіб у 2022 році та в подальшому»
Статтею 22 Закону №2262 обумовлено, що мінімальний розмір пенсії особам з інвалідністю з числа рекрутів, солдатів і матросів строкової служби III групи – 4186 гривень.
Разом з тим, особам з інвалідністю з числа військовослужбовців рядового, сержантського і старшинського складу, осіб молодшого начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ, Державної кримінально-виконавчої служби України і державної пожежної охорони, осіб молодшого складу Національної поліції, Служби судової охорони, осіб молодшого начальницького і рядового складу Державного бюро розслідувань, Національного антикорупційного бюро України - 120 відсотків мінімальних розмірів пенсій.
Розміри пенсій, обчислені відповідно до статті 22 Закону №2262, починаючи з 2023 року, щороку з 1 березня, індексуються у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.
Вважаючи протиправними дії щодо відмови у встановленні та виплаті пенсії по інвалідності ІІІ групи з урахуванням мінімальних державних гарантій, позивач через свого представника звернулась до суду з позовною заявою.
Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає наступне.
Відповідно до статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Згідно з статтею 46 Конституції України, громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення, створенням мережі державних, комунальних приватних закладів для догляду непрацездатними.
Правовідносини у сфері пенсійного забезпечення осіб, які перебували на військовій службі, та деяких інших осіб, врегульовані Законом України від 09.04.1992 №2262-XII «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» (далі Закон №2262-XII).
Відповідно до статті 18 Закону №2262-XII пенсії по інвалідності особам, які мають право на пенсію за цим Законом, призначаються в разі, якщо інвалідність настала в період проходження ними служби або не пізніше трьох місяців після звільнення зі служби, або якщо інвалідність настала пізніше тримісячного терміну після звільнення зі служби, але внаслідок захворювання (травми, поранення, контузії, каліцтва тощо), яке виникло в період проходження військової служби чи під час перебування в полоні або заручником, якщо полонення чи захоплення заручником не було добровільним і особа, яка має право на пенсію за цим Законом, перебуваючи в полоні або заручником, не вчинила злочину проти миру і людства.
Згідно із статтею 19 Закону №2262-XII групи і причини інвалідності, а також час її настання встановлюються медико-соціальними експертними комісіями, які діють на підставі положення про них, що затверджується Кабінетом Міністрів України.
Залежно від ступеня втрати працездатності особи з інвалідністю поділяються на три групи.
Статтею 20 Закону №2262-XII встановлено, що залежно від причини інвалідності особи з інвалідністю з числа військовослужбовців, осіб, які мають право на пенсію за цим Законом поділяються на такі категорії:
а) особи з інвалідністю внаслідок війни - при настанні інвалідності внаслідок поранення, контузії, каліцтва, захворювання, одержаних під час захисту Батьківщини, виконання обов`язків військової служби (службових обов`язків) чи пов`язаних з перебуванням на фронті, у партизанських загонах і з`єднаннях, підпільних організаціях і групах та інших формуваннях, визнаних такими законодавством України, в районі воєнних дій, на прифронтових дільницях залізниць, на спорудженні оборонних рубежів, військово-морських баз та аеродромів у період громадянської та Другої світової воєн або з участю у бойових діях у мирний час, а також інші особи, зазначені у статті 7 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту»;
б) інші особи з інвалідністю з числа військовослужбовців, осіб, які мають право на пенсію за цим Законом - при настанні інвалідності внаслідок каліцтва, одержаного в результаті нещасного випадку, не пов`язаного з виконанням обов`язків військової служби (службових обов`язків), або внаслідок захворювання, пов`язаного з проходженням служби.
Статтею 21 Закону №2262-XII передбачено, що пенсії по інвалідності військовослужбовцям, особам, які мають право на пенсію за цим Законом призначаються в таких розмірах:
а) особам з інвалідністю внаслідок війни I групи - 100 процентів, II групи - 80 процентів, III групи - 60 процентів відповідних сум грошового забезпечення (заробітку);
б) іншим особам з інвалідністю I групи - 70 процентів, II групи - 60 процентів, III групи - 40 процентів відповідних сум грошового забезпечення (заробітку).
Відповідно до статті 22 Закону №2262-XII мінімальні розміри пенсій по інвалідності встановлюються:
особам з інвалідністю внаслідок війни з числа рекрутів, солдатів і матросів строкової служби I групи - у розмірі 5025 гривень, II групи - 4610 гривень, III групи - 4396 гривень;
іншим особам з інвалідністю з числа рекрутів, солдатів і матросів строкової служби I групи - у розмірі 4605 гривень, II групи - 4396 гривень, III групи - 4186 гривень;
особам з інвалідністю з числа старших солдатів, старших матросів, сержантського і старшинського складу строкової служби - у розмірі 110 відсотків, з числа військовослужбовців (крім військовослужбовців строкової служби) рядового, сержантського і старшинського складу, осіб молодшого начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ, Державної кримінально-виконавчої служби України і державної пожежної охорони, осіб молодшого складу Національної поліції, Служби судової охорони, осіб молодшого начальницького і рядового складу Державного бюро розслідувань, Національного антикорупційного бюро України - 120 відсотків, з числа осіб офіцерського складу та осіб начальницького складу (крім молодшого) органів внутрішніх справ, Державної кримінально-виконавчої служби України і державної пожежної охорони, осіб середнього і вищого складу Національної поліції, Служби судової охорони, осіб середнього, старшого та вищого начальницького складу Державного бюро розслідувань - 130 відсотків відповідних мінімальних розмірів пенсій, передбачених для осіб з інвалідністю з числа рекрутів, солдатів і матросів строкової служби.
Розміри пенсій, передбачені абзацами другим і третім цієї статті, починаючи з 2023 року, щороку з 1 березня індексуються у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України, із застосуванням коефіцієнта збільшення, що визначається відповідно до частини другої статті 42 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».
Разом з тим, особам з інвалідністю з числа військовослужбовців рядового, сержантського і старшинського складу, осіб молодшого начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ, Державної кримінально-виконавчої служби України і державної пожежної охорони, осіб молодшого складу Національної поліції, Служби судової охорони, осіб молодшого начальницького і рядового складу Державного бюро розслідувань, Національного антикорупційного бюро України - 120 відсотків мінімальних розмірів пенсій.
Розміри пенсій, обчислені відповідно до статті 22 Закону №2262, починаючи з 2023 року, щороку з 1 березня, індексуються у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.
Як вбачається з листа від 06.11.2025 №16980-1396/Г-02/8-0300/25 вбачається, що на виконання вимог статті 22 Закону №2262 розмір пенсії позивача- 5 023 грн (4186 грн х 120%). З урахуванням норм постанов Кабінету Міністрів України від 24 лютого 2023 №168 «Про індексацію пенсійних і страхових виплат та додаткових заходів щодо підвищення рівня соціального захисту найбільш вразливих верств населення у 2023 році», від 23 лютого 2024 року №185 «Про індексацію пенсійних і страхових виплат та додаткових заходів щодо підвищення рівня соціального захисту найбільш вразливих верств населення у 2024 році» та постанови Кабінету Міністрів України від 25 лютого 2025 №209 «Про індексацію пенсійних і страхових виплат та додаткові заходи щодо підвищення рівня соціального захисту найбільш вразливих верств населення у 2025 році», розмір пенсії становить 7237,90 грн (5023 грн х 1,197 х 1,0796 Ч 1,115).
Розмір пенсійної виплати становить 7537,90 грн.
Позивач зазначає, що у 2025 році зазначений мінімальний гарантований розмір пенсії для осіб з інвалідністю ІІІ групи з числа військовослужбовців становить не менше ніж 9 478 грн, що підтверджується практикою нарахувань Пенсійного фонду України та застосовується ним при визначенні розмірів пенсійних виплат.
Разом з тим судом встановлено, що відповідно постанови Кабінету Міністрів України від 25 лютого 2025 №209 «Про індексацію пенсійних і страхових виплат та додаткові заходи щодо підвищення рівня соціального захисту найбільш вразливих верств населення у 2025 році», а саме у змінах, що вносяться до постанов Кабінету Міністрів України від 26 березня 2008 р. №265 і від 28 липня 2010 р. №656 зазначено, що абзац другий пункту 1 постанови Кабінету Міністрів України від 28 липня 2010 р. № 656 викласти в такій редакції:
“у разі коли щомісячний розмір пенсійних виплат (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткових пенсій, цільової грошової допомоги, сум індексації та інших доплат до пенсій, установлених законодавством, крім пенсій за особливі заслуги перед Україною, доплати непрацюючим пенсіонерам, які постійно проживають у зоні безумовного (обов`язкового) відселення та в зоні гарантованого добровільного відселення, в розмірі, передбаченому статтею 45 Закону України “Про Державний бюджет України на 2025 рік”) не досягає в осіб з інвалідністю внаслідок війни I групи - 16847 гривень, II групи - 13822 гривні, III групи - 9478 гривень, в учасників бойових дій та постраждалих учасників Революції Гідності - 5528 гривень, таким особам з інвалідністю внаслідок війни, учасникам бойових дій та постраждалим учасникам Революції Гідності виплачується щомісячна державна адресна допомога до пенсії в сумі, що не вистачає до зазначених розмірів;”.
Проте, суд зауважує, що відповідачем розрахунок пенсії по інвалідності здійснено відповідно до норм Закону №2262.
В силу частини третьої статті 7 КАС України, яка передбачає, що у разі невідповідності правового акта Конституції України, закону України, міжнародному договору, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України, або іншому правовому акту суд застосовує правовий акт, який має вищу юридичну силу, або положення відповідного міжнародного договору України.
Тобто, постанова Кабінету Міністрів України від 25.02.2025 №209 «Про індексацію пенсійних і страхових виплат та додаткові заходи щодо підвищення рівня соціального захисту найбільш вразливих верств населення у 2025 році» має нижчу юридичну силу ніж Закон №2262.
Відповідно до ст. 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.
Згідно зст. 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.
З огляду на викладене, оцінюючи зібрані по справі докази в їх сукупності, суд дійшов висновку про необґрунтованість позовних вимог позивача, а тому у задоволенні позову слід відмовити повністю.
Оскільки позивача звільнено від сплати судового збору, розподіл судових витрат у відповідності до ст. 139 КАС України не здійснюється.
Керуючись статтями 241-246, 255, 263, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд 

ВИРІШИВ:

У задоволенні адміністративного позову відмовити повністю.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Рішення суду може бути оскаржене в апеляційному порядку повністю або частково шляхом подання апеляційної скарги до Восьмого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Позивач: ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 ).
Відповідач: Головне управління Пенсійного фонду України у Волинській області (43027, Волинська область, місто Луцьк, Київський майдан, 6, код ЄДРПОУ 13358826).

Суддя В.В. Дмитрук