ЗАКАРПАТСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я
і м е н е м У к р а ї н и

26 січня 2026 року 	м. Ужгород	№ 260/5498/25 	
Закарпатський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого – судді Гаврилка С.Є., 
з участю секретаря судового засідання – Біров Н.Е.
учасники справи: 
позивач – Товариство з обмеженою відповідальністю “Беррі-Ленд” – представник – Резуненко Олександр Анатолійович;
відповідач – Закарпатська митниця – представник – Сливка Діана Михайлівна,
розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Закарпатського окружного адміністративного суду адміністративну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю “Беррі-Ленд” до Закарпатської митниці про визнання протиправними та скасування рішень, -
ВСТАНОВИВ: 

02 липня 2025 року до Закарпатського окружного адміністративного суду із позовом звернулося Товариство з обмеженою відповідальністю “Беррі-Ленд” (88000, Закарпатська область, місто Ужгород, вул. Швабська 71В, код ЄДРПОУ 42717847) до Закарпатської митниці (88000, Закарпатська область, м. Ужгород, вул. Собранецька, буд. 20, код ЄДРПОУ 43985560), в якому просить суд: "1. Визнати протиправним картку відмов в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення № UA305130/2025/000032; 2. Визнати протиправним та скасувати рішення про коригування митної вартості товарів № UA305000/2025/000014/1 від 18.02.2025 року та картку відмов в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення № UA305130/2025/000049. 2. Судові витрати покласти на Відповідача..".
Ухвалою Закарпатського окружного адміністративного суду від 03 липня 2025 року даний позов було залишено без руху. 
Ухвалою Закарпатського окружного адміністративного суду від 17 липня 2025 року було прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження в даній справі.
Ухвалою Закарпатського окружного адміністративного суду від 17 листопада 2025 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті.
Позовні вимоги обґрунтовані тим, що при митному оформленні товару за митною декларацією, який ввозився на митну територію України, було визначено його митну вартість за основним методом ціною договору (контракту). На підтвердження заявленої митної вартості оцінюваного товару було надано митному органу документи, які підтверджують митну вартість товару та містять об`єктивні відомості про складові митної вартості товару. Представник вказує, що митний орган зазначених документів не врахував, у зв`язку з чим дійшов необґрунтованих висновків про наявність підстав для коригування митної вартості із застосуванням резервного методу. Просить позовні вимоги задовольнити.
Відповідач проти задоволення даного позову заперечив з підстав викладених у відзиві на позовну заяву. Зазначив, що відповідач діяв правомірно, у зв`язку із чим відсутні підстави для скасування рішення про коригування митної вартості товарів. Зазначає, що митному органу були подані неповні відомості щодо умов поставки, що вказує на обґрунтованість сумнівів митного органу у достовірності як заявлених складових митної вартості так і безпосередньо ціни, що фактично сплачена чи підлягає сплаті на таких договірних умовах. Просить у задоволенні позову відмовити.
Розгляд даної справи відкладався (оголошувалась перерва) у зв`язку з існуванням на те об`єктивних законодавчо встановлених підстав.
В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав, просив задовольнити позов в повному обсязі з підстав наведених у такому позові.
В судовому засіданні представник відповідача заперечив щодо задоволення позовних вимог, просив у задоволенні таких відмовити в повному обсязі з підстав наведених у відзиві на позов.
Розглянувши подані сторонами докази, заслухавши сторони та їх представників, всебічно і повно оцінивши всі фактичні обставини (факти), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні, суд встановив наступне.
Судом встановлено, що в свою чергу не заперечується сторонами спору, що ТОВ «Беррі-Ленд»(88000, Закарпатська область, місто Ужгород, вул. Швабська 71В, код ЄДРПОУ 42717847) здійснює підприємницьку діяльність з 22 грудня 2018 року основний вид діяльності за КВЕД -4941 Вантажний автомобільний транспорт.
13 липня 2021 року між ТОВ «Беррі-Ленд» та іноземною компанією MM TECH TRADE S.R.O укладено зовнішньоекономічний договір (контракт) № MMBERRY24 відповідно до якого позивач здійснював придбання товару – напівпричіп-цистерна марки: WILLIG, моделі: 3S4454, згідно рахунків-фактур №2024/08/03 від 02.08.2024 року та 202/08/07 від 29.08.2024 року, та здійснював ввезення вищевказаних напівпричепів-цистерн в Україну в режимі імпорт з поданням Митних декларацій, рахунків-фактур міжнародні сертифікати аналогічних напівпричепів-цистерн марки: WILLIG, моделі: 3S4454 зі сплатою всіх митних платежів передбачених законом (а.с.а.с. 10, 11). 
31 січня 2025 року позивачем до митного органу подано митну декларацію Типу ДЕ 25UA305130001727U9 на товар - Напівпричіп-цистерна, 1шт.,марка: WILLIG;модель:3S4454; Країна виробництва: Німеччина, (DE); Країна походження: EU (а.с. 54). 
Для підтвердження заявленої митної вартості товару за ціною контракту, разом з митною декларацією подано наступні документи: 1. Рахунок-фактура (інвойс) № 2025/01/06 від 13 січня 2025 року (а.с. 19); 2. Технічний паспорт на т/з (а.с.а.с. 15, 16); 3. Сертифікат відповідності (а.с.а.с. 13, 14); 4. Контракт №MMBERRY24 (а.с.а.с. 10, 11); 5. Транспортний документ SK 250106 (а.с. 17).
Вказані документи містяться в матеріалах даної справи з перекладом з іноземної мови (а.с.а.с. 113-124)
На підставі поданих позивачем документів митним органом було прийнято картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення № UA305130/2025/000032, у зв`язку із тим, що відповідно до пункту 4 статті 34 Доповнення І оновленої Регіональної конвенції про пан-євро-середземноморські преференційні правила походження призупиняється надання преференційного режиму оподаткування на умовах Угоди про асоціацію між Україною, з однієї сторони, та Європейським Союзом, Європейським співтовариством з атомної енергії і їхніми державами-членами, з іншої сторони, ратифікованої Законом України від 16.09.2014 №1678-VII, для товарів, заявлених у декларації про походження, складеної експортером ЄС MM TECH TRADE S.R.O. (Словаччина) на інвойсі №2025/01/06 від 13.01.2025, щодо яких здійснюється перевірка, до надходження результатів цієї перевірки (а.с. 7).
18 лютого 2025 року до митного оформлення було задекларовано за митною декларацією № 25UA305130002849U7 товар за описом «Напівпричіп-цистерна марки WILLIG; виробник: KURT WILLIG GMBH CO KG; модель: 3S4454; № шасі: НОМЕР_1 ; вантажопідйомність: 30,320 т; маса в разі максимального завантаження: 35,500 т; категорія: O4; трьохосьовий; такий, що був у використані; календарний рік виготовлення: 2011; модельний рік виготовлення: 2011; призначений для перевезення вантажів (нафтопродуктів) по дорогах загального користування. Заявлена фактурна та митна вартість товару- 5700 євро. Країна виробництва - Німеччина. Торгівельна країна та країна відправлення Словаччина (а.с.а.с. 56, 57).
На підставі поданих позивачем документів митним органом було прийнято рішення про коригування митної вартості товарів № UA305000/2025/000014/1 від 18 лютого 2025 року та у зв`язку з цим відмовлено в оформленні товару шляхом прийняття картки відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення № UA305130/2025/000049 (а.с.а.с. 8, 9).
У графі 33 вищевказаного рішення «обставини прийняття Рішення та джерела інформації, що використовувалися митним органом для визначення митної вартості» зазначено, наступне: «В рамках реалізації положень статей 52, 53, 54, 55, 58, 335 Митного кодексу України від 13.03.2012 № 4495-VІ (далі – МКУ), за результатами опрацювання документів, наданих для підтвердження заявленої митної вартості товару, заявлена декларантом митна вартість товару не може бути визнана з наступних причин:1) подані декларантом до митного оформлення основні документи містять розбіжності, які безпосередньо впливають на правильність визначення митної вартості, та не містять всіх відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена за товар, а також всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів; 2) невідповідність обраного декларантом методу визначення митної вартості товару умовам, наведеним у ст.58 МКУ в частині достовірності відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості;3) ненадання декларантом на запит митного органу додаткових документів для підтвердження заявленої митної вартості. За результатами розгляду наданих до митного документів встановлено наступне. Товар переміщуються в межах посередницького контракту № MMBERRY24 від 13.07.2024 (далі – Контракт) з фірмою MM TECH TRADE S.R.O. (Словаччина). Заявлена країна відправлення - Словаччина. Відповідно до розділу 3 Контракту, поставка товару здійснюється мультимодальним (комбінованим) перевезенням на умовах DAP Ужгород згідно з міжнародними правилами Інкотермс 2010, якщо інше не вказано в супровідних документах. Водночас, до митного оформлення подано документ під назвою «Калькуляція» від 16.01.2025, зазначений у графі 44 МД під кодом 3006 «Калькуляція транспортних витрат», в якому декларант повідомляє, що навантаження здійснювалось за рахунок відправника, а страхування вантажу не проводилось. Однак жодних відомостей саме про транспортні витрати даний документ не містить. При цьому, в автотранспортній накладній (CMR) відомості про перевізника не зазначені, у зв`язку з чим невідомо, хто здійснював (та оплачував) перевезення та чи включено вартість перевезення до заявленої митної вартості, з огляду на заявлені умови поставки. Відповідно до пункту 5.2 Контракту «оплата за партію товару, що поставляється по цьому контракту, проводиться шляхом оплати після отримання товару банківським переказом грошових коштів на рахунок продавця протягом 365 днів з моменту перетинання товару митного кордону України (якщо інше не передбачено додатком)». Наданий до митного оформлення інвойс, який згідно пункту 11.2 Контракту розглядається як додаток та є невід`ємною частиною контракту, передбачає банківський переказ, однак не вказано дату, коли цей переказ повинен бути здійснений (тобто, невідомо, чи це передплата чи післяплата), що може свідчить про наявність попередньої оплати за товар. Вказане може свідчити про наявність попередньої оплати за товар, та, відповідно, наявність платіжного доручення, яке до митного оформлення не надано, що може бути порушенням вимог пункту 4 частини 2 статті 53 МКУ (документами, які підтверджують митну вартість товарів, є, якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару). При цьому, в переліку документів в графі 4 «Реквізити документів що підтверджують заявлену митну вартість» декларації митної вартості (далі – ДМВ) інвойс, як один з основних комерційних документів, взагалі не вказаний. Натомість зазначено документи, які тільки опосередковано стосуються митної вартості (контракт, експортна декларація), а також договір про надання послуг митного брокера, який взагалі не стосується питань визначення митної вартості. Вищезазначені невідповідності викликали обґрунтований сумнів митного органу в достовірності заявленої митної вартості товару, у зв`язку з чим було здійснено більш поглиблений аналіз даної зовнішньоекономічної операції з використанням додаткових джерел інформації. Зокрема, за результатами аналізу мережі інтернет встановлено, що на спеціалізованих сайтах з продажу транспортних засобів (autoline.com, truck1.eu) пропозиції з продажу аналогічних товарів здійснюються з суттєво вищою вартістю (49000 євро ціна нетто). Також, за результатами аналізу наявної в митного органу цінової інформації щодо аналогічних товарів, митне оформлення яких вже завершено, встановлено, що рівень митної вартості оцінюваного товару є суттєво нижчим за митну вартість аналогічних товарів. Так, за результатами аналізу наявної в ЄАІС Держмитслужби цінової інформації, яка ґрунтується на раніше визнаних (визначених) митними органами митних вартостях, встановлено наявність митних оформлень подібних товарів, а саме «Напівпричіп-цистерна, WILLIG, 2011 року виробництва, для перевезення нафтопродуктів» за кодом згідно з УКТЗЕД 8716310000, за рівнем митної вартості від 33000 до 33608 євро за одиницю. Тобто, заявлений рівень митної вартості (5700 євро) є значно нижчим (майже в шість разів) за митну вартість аналогічних товарів, митне оформлення яких вже завершено, в тому числі імпортованих безпосередньо ТОВ «БЕРРІ-ЛЕНД», а також оголошень в мережі Інтернет на спеціалізованих сайтах з продажу комерційних транспортних засобів (autoline.com, truck1.eu), що викликає додаткові сумніви у достовірності (дійсності) заявленої вартості товару. Таким чином, надані до митного оформлення документи та відомості не містять всіх відомостей, що підтверджують складові митної вартості, у тому числі ціну, що була фактично сплачена чи підлягала сплаті за товар. Відповідно до частини 3 ст. 53 МКУ було направлено запит про необхідність надати додаткові документи (за наявності) для підтвердження заявленої митної вартості товару, а саме: - документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів (договори на перевезення, заявки, рахунки тощо); - якщо рахунок сплачено - банківські платіжні документи; - висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями; - інші додаткові документи за бажанням декларанта, що підтверджують митну вартість товару. Відповідно до ч.5 ст.55 МКУ декларанту було запропоновано провести консультації з митним органом з метою вибору обґрунтованого методу визначення митної вартості на підставі інформації, яка наявна в митному органі. На запит митного органу декларантом документів для підтвердження заявленої митної вартості надано не було, право на консультацію з митним органом відповідно до ч. 5 ст. 55 Митного кодексу України декларант не використав, обґрунтовані сумніви митного органу у достовірності (дійсності) заявленої митної вартості спростовано не було, у зв`язку з чим митницею було прийнято рішення про коригування заявленої митної вартості товару. Метод 1 (за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції) не застосовувався відповідно до положень частини другої ст.58 МКУ, оскільки в наданих до митного оформлення документах відсутні всі відомості щодо складових митної вартості. Метод 2а (за ціною договору щодо ідентичних товарів) та метод 2б (за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів) не застосовувались у зв`язку з відсутністю документально підтвердженої інформації щодо вартості ідентичних та подібних товарів з дотриманням вимог статей 59, 60 та 61 МКУ. Метод 2в (на основі віднімання вартості) та 2г (на основі додавання вартості (обчислена вартість)) не застосовувались у зв`язку з відсутністю документально підтвердженої інформації, необхідної для застосування цих методів. Відповідно до ст.64 МКУ, у разі якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом послідовного використання методів, зазначених у ст. 58 - 63 цього Кодексу, митна вартість оцінюваних товарів визначається з використанням способів, які не суперечать законам України і є сумісними з відповідними принципами і положеннями Генеральної угоди з тарифів і торгівлі (GATT). Митним органом застосовано резервний метод визначення митної вартості товару у зв`язку з наявністю відповідної інформації. Ключовим принципом статті VII Угоди ГAТТ/СОТ є те, що митна вартість імпортованих товарів повинна базуватися на дійсній вартості товарів у міру можливості, або, якщо це неможливо, на вартості, найбільш наближеній до реальної вартості. З огляду на наявні джерела цінової інформації та за наявності обґрунтованого сумніву в достовірності наданих митному органу відомостей щодо якісних та вартісних характеристик товару, при визначенні числового значення митної вартості товару за основу взята наявна в ЄАІС Держмитслужби інформація щодо визнаної митної вартості аналогічних товарів, митне оформлення яких вже завершено, в тому числі імпортованих безпосередньо ТОВ «БЕРРІ-ЛЕНД», а саме поставки в рамках цього ж контракту: МД № UA305130/2024/20722 від 18.09.2024, за якою імпортовано аналогічний товар першим методом, та МД № UA305130/2024/18383 від 19.08.2024, яка оформлена резервним (шостим) методом, до якої подано ДМВ, в графі 7 якої зазначено декларантом, що: «метод 1 визначення митної вартості товару (за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операцій) не застосовувався, в зв`язку з невідповідністю ціни угоди з наявною у декларанта ціновою інформацією», за ціною 33000 EUR. Отже, митна вартість товару, визначена за резервним методом, становить: 33000 EUR.»
Не погоджуючись, у тому числі, й із зазначеними вище рішеннями позивач звернувся до Закарпатського окружного адміністративного суду з позовною заявою про визнання їх протиправними та скасування.
Надаючи оцінку спірним правовідносинам, що склались між сторонами на час виникнення спору, суд виходить з наступного.
Статтею 19 частиною 2 Конституції України визначено обов`язок органів держаної влади та органів місцевого самоврядування, їх посадових осіб діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Відповідно до статті 1 частини 1 Митного кодексу України (далі по тексту – МК України), законодавство України з питань митної справи складається з Конституції України, цього Кодексу, інших законів України, що регулюють питання, зазначені у статті 7 цього Кодексу, з міжнародних договорів України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, а також з нормативно-правових актів, виданих на основі та на виконання цього Кодексу та інших законодавчих актів. Якщо міжнародним договором України, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України, встановлено інші правила, ніж ті, що передбачені цим Кодексом та іншими законами України, застосовуються правила міжнародного договору України. 

Статтею 16 частиною 1 Протоколу 1 до Угоди про асоціацію між Україною, з однієї сторони, та Європейським Союзом, Європейським співтовариством з атомної енергії і їхніми державами-членами, з іншої сторони, від 27 червня 2014 року, яка в свою чергу ратифікована Законом України від 16 вересня 2014 року № 1678-VII, (далі по тесту – Протокол 1, Угода) унормовано, що товари, що походять з Європейського Союзу, і товари, що походять з України, після ввезення до України чи Європейського Союзу відповідно підпадають під дію цієї Угоди за умови подання одного з таких документів: (a) сертифікат з перевезення товару EUR.1, зразок якого наведений у Додаткудо цього Протоколу; або (b) у випадках, вказаних у статті 22(1) цього Протоколу, – декларація, що надалі іменуватиметься «декларацією інвойс», надана експортером до інвойса, повідомлення про доставку чи будь-якого іншого комерційного документа, який описує розглядувані товари достатньо детально для того, щоб їх можна було ідентифікувати; текст декларації інвойс наведений у Додаткудо цього Протоколу.
Статтею 26 (1) «Сфера застосування» Угоди встановлено, що положення глави 1 «Національний режим та доступ товарів на ринки» застосовуються до торгівлі товарами, що походять з території Сторін. 
Для цілей цієї глави «походження» означає, що товар підпадає під правила походження, викладені в Протоколі I «Щодо визначення концепції «походження товарів» і методів адміністративного співробітництва» до Угоди.
Згідно з вимогами статті 29 (1) Глави 1 розділу ІV «Торгівля та питання, пов`язані з торгівлею» Угоди кожна Сторона зменшує або скасовує ввізне мито на товари, що походять з іншої Сторони, відповідно до Графіків, встановлених у Додатку I-A до Угоди. 
Відповідно до Протоколу I, для реалізації Угоди про асоціацію Україна-ЄС (включаючи зону вільної торгівлі) застосовуються правила походження товарів, визначені у Доповненні I (далі по тексту – Доповнення І) до Регіональної конвенції про пан-євро середземноморські преференційні правила походження. 
Відповідно до вимог статті 17 Доповнення І «Щодо визначення поняття «походження товарів» і методів адміністративного співробітництва» до Регіональної конвенції про пан-євро-середземноморські преференційні правила походження (далі по тексту – Конвенція) із змінами, внесеними «Рішенням № 1/2023 Спільного комітету Регіональної конвенції про пан-євро-середземноморські преференційні правила походження від 07 грудня 2023 року щодо внесення змін до Регіональної конвенції про пан-євро-середземноморські преференційні правила походження», ратифікованого Законом України від 17 грудня 2024 року № 4148-ІХ (далі по тексту – Доповнення І), товари, що походять з Договірних Сторін, під час їх ввезення в іншу Договірну Сторону підпадають під дію відповідних угод, за умови подання одного з таких документів, що підтверджують походження:
a) сертифікат з перевезення товарів EUR. 1, зразок якого наведений в Додатку IV до цього Доповнення;
b) «декларація у випадках, вказаних у пункті 1 статті 18, декларація (далі про походження»), долучена експортером до рахунку-фактури, накладної на поставку чи будь-якого іншого комерційного документа, в якому відповідні товари описуються достатньо детально для того, щоб їх можна було ідентифікувати; текст декларації про походження наводиться в Додатку ІІІ до цього Доповнення. 
При цьому, статтею 18 (3) Доповнення І встановлено, що експортер, який складає декларацію про походження, повинен бути готовий у будь-який час на вимогу митних органів Договірної Сторони-експортера надати всі необхідні документи для підтвердження статусу походження відповідних товарів, а також виконання інших умов цієї Конвенції.
Крім цього, відповідно статті 31 (1) Доповнення І експортер, який оформив декларацію про походження або подав заяву на отримання сертифіката з перевезення товарів EUR.1, зберігає друковану або електронну версію підтвердження про походження та всі документи, що можуть підтвердити статус походження товару, щонайменше протягом трьох років з дати видачі або оформлення декларації про походження. 
Для цілей статті 31 (3) Доповнення 1 документи, що підтверджують походження, включають зокрема, таке:
(а) прямі докази операцій, здійснених експортером або постачальником для отримання товару, що містяться, наприклад, у його рахунках або внутрішній бухгалтерії; 
(б) документи, що підтверджують статус походження використаних матеріалів, видані або складені у відповідній Договірній Стороні відповідно до її національного законодавства; 
(с) документи, що підтверджують обробку або переробку матеріалів у відповідній Договірній Стороні, оформлені або видані в цій Договірній Стороні відповідно до її національного законодавства; 
(d) декларації про походження або сертифікати з перевезення товарів EUR.1, що підтверджують статус походження використаних матеріалів, оформлені або видані Договірними Сторонами відповідно до цієї Конвенції;
(е) відповідні докази, що стосуються обробки або переробки, що були отримані за межами Договірних Сторін відповідно до статей 13 і 14, що підтверджують виконання вимог цих статей. Перевірки підтверджень про походження здійснюється відповідно до положень статті 34 Доповнення 1.
Так, перевірки підтвердження про походження після митного оформлення здійснюватися вибірково або кожного разу, коли митні органи Договірної Сторони імпортера мають обґрунтовані сумніви щодо достовірності таких документів, статусу походження відповідних товарів або виконання інших вимог цієї Конвенції (п.1 ст.34 Доповнення І) .
З метою реалізації положень пункту 1 статті 34 митні органи Договірної Сторони імпортера повинні повернути сертифікат з перевезення товарів EUR.1 та рахунок фактуру, якщо він був виставлений, декларацію про походження або копію цих документів митним органам Договірної Сторони-експортера, вказавши, за необхідності, причини запиту про проведення перевірки. На підтвердження запиту вони надають всі наявні документи та інформацію, що вказують на недостовірність інформації, наведеної в підтвердженні про походження. 
Перевірка здійснюється митними органами Договірної Сторони-експортера. З цією метою вони мають право вимагати надання будь-яких підтвердних документів та проводити будь-яку перевірку рахунків експортера або будь-яку іншу перевірку, яку вони вважатимуть необхідною. 
Якщо митні органи Договірної Сторони-імпортера вирішують призупинити надання преференційного режиму для відповідних товарів до отримання результатів перевірки, вони можуть запропонувати імпортеру здійснити випуск товарів, з урахуванням запобіжних заходів, які вважатимуться необхідними Доповнення І) (п.4 ст.34 Митні органи, на запит яких проводиться перевірка, як найшвидше повідомляються про її результати. Ці результати повинні чітко вказувати на те, чи є документи достовірними, чи можна розглядати відповідні товари такими, що походять з однієї з Договірних Сторін, і чи відповідають вони іншим вимогам цієї Конвенції.
У випадку наявності обґрунтованих сумнівів та за відсутності відповіді на запит про перевірку протягом десяти місяців з дати направлення такого запита або якщо відповідь на запит не містить достатньої інформації для визначення достовірності відповідного документа або справжнього походження товарів, митні органи, що запитують про проведення перевірки, відмовляють у наданні преференцій, крім як у разі виняткових обставинах. 
31 січня 2025 року позивачем до митного органу подано митну декларацію Типу ДЕ 25UA305130001727U9 на товар «Напівпричіп-цистерна, 1шт., марка: WILLIG;модель: 3S4454; ідент. № шасі: НОМЕР_1 …», із заявленням режиму вільної торгівлі в рамках Угоди про асоціацію між Україною, з однієї сторони, та Європейським Союзом, Європейським співтовариством з атомної енергії і їхніми державами-членами, з іншої сторони, від 27 червня 2014 року, ратифікованої Законом України від 16.09.2014 №1678-VII, (далі Угода) (далі – Угода), тобто без сплати ввізного мита (а.с. 54). 
Для підтвердження преференційного походження товарів, імпортером надано декларацію про походження, складену експортером MM TECH TRADE S.R.O. на рахунку-фактурі № 2025/01/06 від 13 січня 2025 року та реквізити якої наведено у графі 44 за кодом « 7016» вказаної митної декларації (а.с.а.с. 19, 63).
Після подання вказаної митної декларації митним органом було розпочато процедуру перевірки підтвердження преференційного режиму, про що було повідомлено позивача листом від 25 лютого 2025 року № 7.7.-2/15-06/13/1547 (а.с. 55). 
Так, Закарпатською митницею, ініційовано направлення на перевірку декларацію про походження, складену експортером MM TECH TRADE S.R.O. на рахунку-фактурі № 2025/01/06 від 13 січня 2025 року до уповноваженого органу Словацької Республіки, що підтверджується листом Закарпатської митниці від 25 лютого 2025 року № 7.7-2/15-03/4/1549 (а.с. 56). 
Судом встановлено, що станом на час прийняття оскаржуваної картки відмови інформації щодо результатів перевірки декларації про походження, складеної експортером MM TECH TRADE S.R.O. на рахунку-фактурі № 2025/01/06 від 13 січня 2025 року до митниці не надходило. 
А відтак, вказана перевірка підтвердження преференційного режиму стала підставою для призупинення надання преференційного режиму до отримання результатів перевірки та видачі оскаржуваної Картки відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні, випуску чи пропуску товарів №UA305130/2025/000032, яка містила вимогу подання нової митної декларації із сплатою ввізного мита на загальних умовах (без застосування преференційного режиму оподаткування).
Враховуючи вищевикладене, у відповідності до статті 34 (4) Доповнення 1 відповідачем було правомірно складено картку відмови у прийнятті митної декларації, митному оформленні, випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення від №UA305130/2025/000032 за МД від 31 січня 2025 року №25UA305130001727U9, а відтак у задоволенні позову в частині визнання протиправною та скасування вказаної картки відмови необхідно відмовити. 
Водночас, вирішення питання щодо застосування до спірного товару, преференційного режиму оподаткування, передбаченого Угодою, стане можливим після надходження відповідних результатів перевірки преференційного документу про походження, що проводиться митницею відповідно до норм Доповнення І до Конвенції (що зважаючи на встановлений статтею 301 частиною 5 Митним кодексом механізм відновлення преференційного режиму вказує на передчасність звернення позивача до суду із даним питанням).
Як передбачено статтею 49 частиною 1 МК України митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.
Згідно із статтею 52 частинами 1, 2 МК України заявлення митної вартості товарів здійснюється декларантом або уповноваженою ним особою під час декларування товарів у порядку, встановленому розділом VIII цього Кодексу та цією главою.
Декларант або уповноважена ним особа, які заявляють митну вартість товару, зобов`язані: 1) заявляти митну вартість, визначену ними самостійно, у тому числі за результатами консультацій з митним органом; 2) подавати митному органу достовірні відомості про визначення митної вартості, які повинні базуватися на об`єктивних, документально підтверджених даних, що піддаються обчисленню; 3) нести всі додаткові витрати, пов`язані з коригуванням митної вартості або наданням митному органу додаткової інформації.
За статтею 52 частини 3 пункту 3 МК України Декларант або уповноважена ним особа, які заявляють митну вартість товару, мають право проводити цінову експертизу договору (контракту) шляхом залучення експертів за власні кошти.
Відповідно до статті 53 частин 1, 2, 3 МК України у випадках, передбачених цим Кодексом, одночасно з митною декларацією декларант подає митному органу документи, що підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення.
Документами, які підтверджують митну вартість товарів, є: 1) декларація митної вартості, що подається у випадках, визначених у частинах п`ятій і шостій статті 52 цього Кодексу, та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості; 2) зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності; 3) рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об`єктом купівлі-продажу); 4) якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару; 5) за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару; 6) транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів; 7) ліцензія на імпорт товару, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню; 8) якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування.
У разі якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, які мають вплив на правильність визначення митної вартості, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу митного органу зобов`язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) такі додаткові документи: 1) договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов`язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається; 2) рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом); 3) рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов`язаних із виконанням умов договору (угоди, контракту); 4) виписку з бухгалтерської документації; 5) ліцензійний чи авторський договір покупця, що стосується оцінюваних товарів та є умовою продажу оцінюваних товарів; 6) каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару; 7) копію митної декларації країни відправлення; 8) висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини.
Відповідно до статті 54 МК України контроль правильності визначення митної вартості товарів здійснюється митним органом під час проведення митного контролю і митного оформлення шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості.
Контроль правильності визначення митної вартості товарів за основним методом - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту (вартість операції), здійснюється митним органом шляхом перевірки розрахунку, здійсненого декларантом, за відсутності застережень щодо застосування цього методу, визначених у частині першій статті 58 цього Кодексу.
За результатами здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів митний орган визнає заявлену декларантом або уповноваженою ним особою митну вартість чи приймає письмове рішення про її коригування відповідно до положень статті 55 цього Кодексу.
Митний орган під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів зобов`язаний: 1) здійснювати контроль заявленої декларантом або уповноваженою ним особою митної вартості товарів шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості, наявності в поданих зазначеними особами документах усіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари; 2) надавати декларанту або уповноваженій ним особі письмову інформацію про причини, за яких заявлена ними митна вартість не може бути визнана; 3) надавати декларанту або уповноваженій ним особі письмову інформацію щодо порядку і методу визначення митної вартості, застосованих у разі коригування митної вартості, а також щодо підстав здійснення такого коригування; 4) випускати у вільний обіг товари, що декларуються: у разі визнання митним органом заявленої митної вартості товарів - за умови сплати митних платежів згідно із заявленою митною вартістю; у разі згоди декларанта або уповноваженої ним особи з рішенням митного органу про коригування митної вартості товарів - за умови сплати митних платежів згідно з митною вартістю, визначеною митним органом; у разі незгоди декларанта або уповноваженої ним особи з рішенням митного органу про коригування заявленої митної вартості товарів - за умови сплати митних платежів згідно із заявленою митною вартістю товарів та надання гарантій відповідно до розділу Х цього Кодексу в розмірі, визначеному митним органом відповідно до частини сьомої статті 55 цього Кодексу.
Митний орган з метою здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів має право: 1) упевнюватися в достовірності або точності будь-якої заяви, документа чи розрахунку, поданих для цілей визначення митної вартості; 2) у випадках, встановлених цим Кодексом, письмово запитувати від декларанта або уповноваженої ним особи встановлені статтею 53 цього Кодексу додаткові документи та відомості, якщо це необхідно для прийняття рішення про визнання заявленої митної вартості; 3) у випадках, встановлених цим Кодексом, здійснювати коригування заявленої митної вартості товарів; 4) проводити в порядку, визначеному статтями 345-354 цього Кодексу, перевірки правильності визначення митної вартості товарів після їх випуску; 5) звертатися до митних органів інших країн із запитами щодо надання відомостей, необхідних для підтвердження достовірності заявленої митної вартості; 6) застосовувати інші передбачені цим Кодексом форми митного контролю.
Митний орган може відмовити у митному оформленні товарів за заявленою декларантом або уповноваженою ним особою митною вартістю виключно за наявності обґрунтованих підстав вважати, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, у разі: 1) невірно проведеного декларантом або уповноваженою ним особою розрахунку митної вартості; 2) неподання декларантом або уповноваженою ним особою документів згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частинах другій четвертій статті 53 цього Кодексу, або відсутності у цих документах всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари; 3) невідповідності обраного декларантом або уповноваженою ним особою методу визначення митної вартості товару умовам, наведеним у главі 9 цього Кодексу; 4) надходження до митного органу документально підтвердженої офіційної інформації митних органів інших країн щодо недостовірності заявленої митної вартості.
Згідно із статтею 257 частинами 1, 3 МК України, декларування здійснюється шляхом заявлення за встановленою формою (письмовою, усною, шляхом вчинення дій) точних відомостей про товари, мету їх переміщення через митний кордон України, а також відомостей, необхідних для здійснення їх митного контролю та митного оформлення. перелік відомостей, що підлягають внесенню до митних декларацій, обмежується лише тими відомостями, які є необхідними для цілей справляння митних платежів, формування митної статистики, а також для забезпечення додержання вимог цього Кодексу та інших законодавчих актів.
Як передбачено статтею 52 частиною 2 пунктом 2 МК України, декларант або уповноважена ним особа, які заявляють митну вартість товару, зобов`язані подавати митному органу достовірні відомості про визначення митної вартості, які повинні базуватися на об`єктивних, документально підтверджених даних, що піддаються обчисленню.
Згідно із статтею 55 частиною 1 МК України рішення про коригування заявленої митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України з поміщенням у митний режим імпорту, приймається митним органом у письмовій формі під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості цих товарів як до, так і після їх випуску, якщо органом доходів і зборів у випадках, передбачених частиною шостою статті 54 цього Кодексу, виявлено, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів.
Вимогами статті 51 МК України передбачено, що митна вартість товарів, що переміщуються через митний кордон України, визначається декларантом відповідно до норм цього Кодексу. Митна вартість товарів, що ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, визначається відповідно до глави 9 цього Кодексу.
Відповідно до статті 57 МК України визначення митної вартості товарів, які ввозяться в Україну відповідно до митного режиму імпорту, здійснюється за такими методами: 1) основний - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції); 2) другорядні: а) за ціною договору щодо ідентичних товарів; б) за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів; в) на основі віднімання вартості; г) на основі додавання вартості (обчислена вартість); ґ) резервний.
Основним методом визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є перший метод - за ціною договору (вартість операції).
Кожний наступний метод застосовується лише у разі, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу відповідно до норм цього Кодексу.
Застосуванню другорядних методів передує процедура консультацій між митним органом та декларантом з метою визначення основи вартості згідно з положеннями статей 59 і 60 цього Кодексу. Під час таких консультацій митний орган та декларант можуть здійснити обмін наявною у кожного з них інформацією за умови додержання вимог щодо її конфіденційності.
У разі неможливості визначення митної вартості товарів згідно з положеннями статей 59 і 60 цього Кодексу за основу для її визначення може братися або ціна, за якою ідентичні або подібні (аналогічні) товари були продані в Україні не пов`язаному із продавцем покупцю відповідно до статті 62 цього Кодексу, або вартість товарів, обчислена відповідно до статті 63 цього Кодексу.
18 лютого 2025 року до митного оформлення було задекларовано за митною декларацією № 25UA305130002849U7 товар за описом «Напівпричіп-цистерна марки WILLIG; виробник: KURT WILLIG GMBH CO KG; модель: 3S4454; № шасі: НОМЕР_1 ; вантажопідйомність: 30,320 т; маса в разі максимального завантаження: 35,500 т; категорія: O4; трьохосьовий; такий, що був у використані; календарний рік виготовлення: 2011; модельний рік виготовлення: 2011; призначений для перевезення вантажів (нафтопродуктів) по дорогах загального користування. Заявлена фактурна та митна вартість товару- 5700 євро. Країна виробництва - Німеччина. Торгівельна країна та країна відправлення Словаччина (а.с.а.с. 56, 57).
Судом встановлено, що товар переміщуються в межах контракту № MMBERRY24 від 13 липня 2024 року (далі - Контракт) з фірмою MM TECH TRADE S.R.O. (Словаччина) (а.с.а.с. 10, 11).
Відповідно до розділу 3 Контракту, поставка товару здійснюється мультимодальним (комбінованим) перевезенням на умовах DAP Ужгород згідно з міжнародними правилами Інкотермс 2010, якщо інше не вказано в супровідних документах. 
Водночас, до митного оформлення подано документ під назвою «Калькуляція» від 16 січня 2025 (зазначений у графі 44 МД під кодом 3006 «Калькуляція транспортних витрат»), відповідно до якого навантаження здійснювалось за рахунок відправника, а страхування вантажу не проводилось (а.с. 57 (на звороті)). Однак, жодних відомостей саме про транспортні витрати даний документ не містить.
Разом з цим, в автотранспортній накладній (CMR) (а.с.а.с. 117,116) відомості про перевізника не зазначені, у зв`язку з чим встановити хто здійснював (та оплачував) перевезення з огляду на заявлені умови поставки та чи включено вартість перевезення до заявленої митної вартості немає можливості.
Відповідно до пункту 5.2 Контракту «оплата за партію товару, що поставляється по цьому контракту, проводиться шляхом оплати після отримання товару банківським переказом грошових коштів на рахунок продавця протягом 365 днів з моменту перетинання товару митного кордону України (якщо інше не передбачено додатком)».
Наданий до митного оформлення інвойс від 13 січня 2025 року № 2025/01/06 (а.с.а.с. 119, 120), який згідно пункту 11.2 Контракту розглядається як додаток та є невід`ємною частиною контракту, передбачає банківський переказ, однак не вказано дату, коли цей переказ повинен бути здійснений (тобто, невідомо, чи це передплата чи післяплата). 
Зазначене може свідчити про наявність попередньої оплати за товар, та, відповідно, наявність банківського платіжного доручення, яке до митного оформлення не надано, що може вказувати на порушення вимог статті 53 частини 2 пункту 4 МКУ (документами, які підтверджують митну вартість товарів, є, якщо рахунок сплачено, банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару). 
Вищезазначені невідповідності викликали обґрунтований сумнів митного органу в достовірності заявленої митної вартості товару, у зв`язку з чим було здійснено більш поглиблений аналіз даної зовнішньоекономічної операції з використанням додаткових джерел інформації. 
Зокрема, за результатами аналізу мережі інтернет встановлено, що на спеціалізованих сайтах з продажу транспортних засобів (autoline.com, truck1.eu) пропозиції з продажу аналогічних товарів здійснюються за суттєво вищою вартістю (49000 євро ціна нетто) (а.с. 59).
Відповідач вказує, що за результатами аналізу наявної в митного органу цінової інформації щодо аналогічних товарів, митне оформлення яких вже завершено, встановлено, що рівень митної вартості оцінюваного товару є суттєво нижчим за митну вартість аналогічних товарів. Так, за результатами аналізу наявної в ЄАІС Держмитслужби цінової інформації, яка ґрунтується на раніше визнаних (визначених) митними органами митних вартостях, встановлено наявність митних оформлень подібних товарів, а саме «Напівпричіп-цистерна, WILLIG, 2011 року виробництва, для перевезення нафтопродуктів» за кодом згідно з УКТЗЕД 8716310000, за рівнем митної вартості від 33000 до 33608 євро за одиницю. Тобто, заявлений рівень митної вартості (5700 євро) є значно нижчим за митну вартість аналогічних товарів, митне оформлення яких вже завершено, в тому числі імпортованих безпосередньо ТОВ «БЕРРІ-ЛЕНД», а також оголошень в мережі Інтернет на спеціалізованих сайтах з продажу комерційних транспортних засобів (autoline.com, truck1.eu), що викликає додаткові сумніви у достовірності (дійсності) заявленої вартості товару. 
Вищезазначені факти викликали сумнів у достовірності (дійсності) заявленої митної вартості товару. 
Відповідно до статті 9 Конституції України чинні міжнародні договори, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, є частиною національного законодавства України. Це безпосередньо стосується таких норм міжнародного права, як стаття VII Генеральної угоди з тарифів і торгівлі (ГАТТ) "Оцінка товару для митних цілей" та Угода про застосування статті VII ГАТТ. 
Відповідно до пункту 2(a) статті VII ГАТТ оцінка імпортованого товару для митних цілей повинна ґрунтуватися на дійсній вартості імпортованого товару, на який розраховується мито, або подібного товару і не повинна ґрунтуватися на вартості товару національного походження чи на довільній або фіктивній вартості.
Відповідно до пункту 2(b) статті VII ГАТТ під «дійсною вартістю» слід розуміти ціну, за яку, під час та в місці, визначеними законодавством імпортуючої країни, такий чи подібний товар продається або пропонується до продажу при звичайному ході торгівлі за умов повної конкуренції. У тому ступені, в якому на ціну такого чи подібного товару впливає кількість окремої трансакції, ціна, що розглядається, повинна єдиним способом пов`язуватися або i) з порівнюваними кількостями, або ii) з кількостями, не менш сприятливими для імпортерів, ніж ті, в яких більший обсяг товарів продається у торгівлі між країнами експорту та імпорту.
У зв`язку з викладеним вище, низький рівень ціни товарів є необґрунтованим та суперечить нормам чинного митного законодавства в частині того, що оцінка ввезеного товару для митних цілей повинна ґрунтуватися на дійсній вартості ввезеного товару. 
Таким чином, надані до митного оформлення документи не містять всіх відомостей щодо складових митної вартості, зокрема ціни, що була фактично сплачена чи підлягала сплаті. Вказане унеможливлює застосування методу визначення митної вартості за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції). 
У зв`язку з вищезазначеним, відповідно до положень статті 53 Кодексу, митним органом було направлено запит декларанту про необхідність подання (за наявності) додаткових документів для підтвердження заявленої митної вартості товару, зокрема таких як:- документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів (договори на перевезення, заявки, рахунки тощо);- якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару;- висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями;- інші додаткові документи, за наявності та за бажанням декларанта, що підтверджують митну вартість товару. 
Також, відповідно до частини 5 статті 55 Кодексу декларанту було запропоновано провести консультації з митним органом з метою обґрунтованого вибору методу визначення митної вартості на підставі інформації, яка наявна в митному органі. 
Таким чином, за наявності обґрунтованих підстав митним органом використано своє право упевнюватися в достовірності або точності будь-яких відомостей, поданих для цілей визначення митної вартості, з метою уможливлення виконання митним органом передбаченого статтею 54 Кодексу обов`язку з контролю митної вартості шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості, тобто, перевірки розрахунку такого числового значення. 
Отже, сумніви митного органу та підстави для запиту додаткових документів згідно з вимогами статті 53 МКУ є належним чином обґрунтованими, перелік запитуваних документів є мінімально необхідним з огляду на обставини зовнішньоекономічної операції та виявлені невідповідності. 
При цьому судом встановлено, що позивачем жодних додаткових документів чи пояснень на запит митного органу декларантом надано не було, право на проведення консультації з митним органом відповідно до статті 55 частини 5 МКУ декларант не використав, обґрунтовані сумніви митного органу у достовірності (дійсності) заявленої митної вартості спростовано не було, у зв`язку з чим митним органом відповідно до статті 54 частини 6 МКУ було відмовлено у митному оформленні товарів за заявленою декларантом митною вартістю та прийнято рішення про коригування митної вартості товару № UA305000/2025/000014/1 від 18 лютого 2025 року за наступних підстав: 1) подані декларантом до митного оформлення основні документи не містять всіх відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягала сплаті за товар; 2) невідповідність обраного декларантом методу визначення митної вартості товару умовам, наведеним у статті 58 МКУ в частині достовірності відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості, зокрема ціни, що була фактично сплачена або підлягала сплаті за товар; 3) ненадання декларантом додаткових документів для підтвердження митної вартості на запит митного органу. 
При коригуванні митної вартості метод 1 (за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції) не застосовувався відповідно до положень частини другої статті 58 Кодексу, оскільки в наданих до митного оформлення документах відсутні всі відомості щодо складових митної вартості, зокрема ціни, що була фактично сплачена чи підлягала сплаті. Метод 2а (за ціною договору щодо ідентичних товарів) та метод 2б (за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів) не застосовувались у зв`язку з відсутністю інформації щодо вартості ідентичних та подібних товарів з дотриманням вимог статей 59, 60 та 61 Кодексу. Метод 2в (на основі віднімання вартості) та 2г (на основі додавання вартості (обчислена вартість)) не застосовувались у зв`язку з відсутністю документально підтвердженої інформації, необхідної для застосування цих методів. 
Відповідно до статті 64 Митного кодексу України, у разі якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом послідовного використання методів, зазначених у статтях 58-63 цього Кодексу, митна вартість оцінюваних товарів визначається з використанням способів, які не суперечать законам України і є сумісними з відповідними принципами і положеннями Генеральної угоди з тарифів і торгівлі (GATT). Ключовим принципом статті VII Угоди ГAТТ/СОТ є те, що митна вартість імпортованих товарів повинна базуватися на дійсній вартості товарів у міру можливості, або, якщо це неможливо, на вартості, найбільш наближеній до реальної вартості. Митна вартість, визначена згідно з положеннями цієї статті, повинна ґрунтуватися на раніше визнаних (визначених) митними органами митних вартостях.
Митним органом застосовано резервний метод визначення митної вартості товару у зв`язку з наявністю відповідної інформації.
З огляду на наявні джерела цінової інформації та за наявності обґрунтованого сумніву в достовірності наданих митному органу відомостей щодо якісних та вартісних характеристик товару, при визначенні числового значення митної вартості товару за основу взята наявна в ЄАІС Держмитслужби інформація щодо визнаної митної вартості аналогічних товарів, митне оформлення яких вже завершено, в тому числі імпортованих безпосередньо ТОВ «БЕРРІ-ЛЕНД», а саме поставки в рамках цього ж контракту за митними деклараціями № UA305130/2024/20722 від 18 вересня 2024 року (за якою імпортовано аналогічний товар з митною вартістю 33000 євро за першим методом) та № UA305130/2024/18383 від 19 серпня 2024 року (яка оформлена з митною вартістю 33000 євро за резервним методом, до якої подано ДМВ, в графі 7 якої зазначено декларантом, що: «метод 1 визначення митної вартості товару (за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операцій) не застосовувався, у зв`язку з невідповідністю ціни угоди з наявною у декларанта ціновою інформацією». Отже, митна вартість товару, визначена за резервним методом, становить: 33000 EUR (а.с.а.с. 61,62). 
Додаткові документи для підтвердження митної вартості в рамках реалізації положень частини восьмої статті 55 МК України декларантом митниці не надавались
Таким чином, на підставі наведених норм Митного кодексу України, у зв`язку з тим, що подані декларантом основні документи містять розбіжності та не містять всіх відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягала сплаті за товар, а також відомостей щодо складових митної вартості, неподанням запрошуваних документів, необхідних для підтвердження заявленої митної вартості, заявлена декларантом митна вартість не була визнана.
Відповідно до пункту 2(cb) статті VII ГАТТ, якщо дійсна вартість не може бути визначена відповідно до підпункту b) цього пункту, оцінка для митних цілей повинна ґрунтуватися на найближчому еквіваленті такої вартості, який можна визначити
Відповідно до Додатка 1 до статті VII формування підпунктів "a" і "b" дозволяє стороні визначати вартість для митних цілей єдиним способом чи то (1) на базі цін, які певний експортер встановлює за імпортований товар, чи (2) на базі загального рівня цін на подібний товар.
Правовірність вищевказаних дій митниці підтверджується правовою позицією Верховного Суду, наведеної, зокрема в постановах від 14.07.2020 по справі №809/1557/17, від 10.06.2020 по справі №1.380.2019.004752, від 28.09.2020 по справі №520/2133/19, від 10.04.2020 по справі №822/2806/15, від 18.05.2022 по справі №620/1735/20, від 13.05.2022 по справі №140/1979/2, від 20.03.2024 у справі №560/1919/23, від 19.06.2024 у справі №818/1872/18, від 29.05.2025 у справі №160/24165/23 наявність розбіжностей в документах, що підтверджують митну вартість є підставою для коригування додаткових документів та у разі їх ненадання коригування митним органом митної вартості.
Так, Верховним Судом у справі №520/2133/19, наведена правова позиція, що системний аналіз норм ст.ст. 53-55, 57-63 МК України, вказує що обов`язок довести задекларовану митну вартість лежить на декларанті. Декларант при митному оформленні задекларованого товару зобов`язаний надати документи за переліком згідно ч.2 ст.53 МК України. Контролюючий орган вправі витребувати додаткові документи на підтвердження задекларованої митної вартості у випадку обґрунтованих сумнівів у достовірності поданих декларантом відомостей, що є обов`язковою обставиною, з якою закон пов`язує можливість витребовування додаткових документів у декларанта та надає право митниці вчиняти наступні дії спрямовані на визначення митної вартості товару. Такі сумніви можуть бути зумовлені, зокрема, неповнотою поданих документів для підтвердження заявленої митної вартості товару, невідповідністю характеристик товару, зазначених у поданих документах результатами митного огляду цього товару, порівняння заявленої митної вартості з митною вартістю ідентичних або подібних товарів, митне оформлення яких уже здійснено . В разі ненадання декларантом документів на підтвердження задекларованої митної вартості, контролюючий орган приймає рішення про коригування митної вартості.
У справі №620/1735/20 Верховний Суд навів схожу правову позицію, що наявність обґрунтованих сумнівів у правильності зазначеної декларантом митної вартості є імперативною умовою, оскільки з цією обставиною закон пов`язує можливість витребовування додаткових документів у декларанта та надає митному органу право вчиняти наступні дії, спрямовані на визначення дійсної митної вартості товарів. Сумніви митного органу є обґрунтованими, якщо надані декларантом документи містять розбіжності або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомості щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.
Відповідно до статті 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Згідно вимог статті 73 частини 2 КАС України предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.
За правилами встановленими статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. Відповідно до статті 77 частини 2 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Відповідно до статті 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.
Таким чином, виходячи з заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України та доказів, зібраних у справі, суд дійшов висновку, що позовні вимоги не підлягають задоволенню.
Керуючись статтями 242-246 КАС України, суд, – 

УХВАЛИВ:

У задоволенні позову Товариства з обмеженою відповідальністю “Беррі-Ленд” (88000, Закарпатська область, місто Ужгород, вул. Швабська 71В, код ЄДРПОУ 42717847) до Закарпатської митниці (88000, Закарпатська область, м. Ужгород, вул. Собранецька, буд. 20, код ЄДРПОУ 43985560) про визнання протиправними та скасування рішень – відмовити. 
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції.
Відповідно до статті 243 частини 3 КАС України 20 січня 2026 року було проголошено вступну та резолютивну частини рішення. Рішення у повному обсязі було складено 26 січня 2026 року.

Суддя	С.Є. Гаврилко