ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
06 лютого 2026 р. 	Справа № 520/22525/24	
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
Головуючого судді: Русанової В.Б.,
Суддів: Бегунца А.О. , П`янової Я.В. ,
розглянувши в порядку письмового провадження у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області на рішення Харківського окружного адміністративного суду від 29.08.2025 (головуючий суддя І інстанції: Мар`єнко Л.М.) по справі № 520/22525/24
за позовом ОСОБА_1 
до  Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області , Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області , Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області 
про визнання протиправними та скасування рішень, зобов`язання вчинити певні дії,
ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_1 (далі – позивач, ОСОБА_1 ) звернувся до суду з позовом, в якому просив:
- визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області від 05.02.2024 № 204750018912 про відмову в призначенні пенсії за віком ОСОБА_1 , відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" від 09.07.2003 № 1058-IV;
- визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області від 27.03.2024 № 204750018912, про відмову в призначенні пенсії за віком ОСОБА_1 , відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" від 09.07.2003 № 1058-IV;
- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області призначити та виплачувати з 29 січня 2024 року ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 пенсію за віком відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" від 09.07.2003 № 1058-IV;
- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області при призначенні пенсії за віком відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" зарахувати до страхового стажу період роботи з 02.01.1992 по 31.05.1995 та період здійснення позивачем підприємницької діяльності з 01.01.2006 по 31.12.2009, починаючи з 29 січня 2024 року.
Рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 29.08.2025 адміністративний позов задоволено частково.
Визнано протиправним та скасовано рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області від 05.02.2024 № 204750018912, яким відмовлено в призначенні пенсії за віком ОСОБА_1 відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" від 09.07.2003 № 1058-IV.
Визнано протиправним та скасовано рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області від 27.03.2024 № 204750018912, яким відмовлено в призначенні пенсії за віком ОСОБА_1 відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" від 09.07.2003 № 1058-IV.
Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області повторно розгляну заяву ОСОБА_1 від 20.03.2024 року про призначення пенсії за віком згідно Закону України "Про загальнообов`язкове пенсійне страхування", зарахувавши до страхового стажу періоди роботи з 02.01.1992 по 31.05.1995 та період здійснення позивачем підприємницької діяльності з 01.01.2006 по 31.12.2009 та з 01.01.2021 по 31.12.2023, з урахуванням правових висновків суду по даній справі.
В задоволенні іншої частини позовних вимог - відмовлено.
Стягнуто за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області на користь ОСОБА_1 витрати зі сплати судового збору у розмірі 484,48 грн. 
Стягнуто за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області на користь ОСОБА_1 витрати зі сплати судового збору у розмірі 484,48 грн. 
Головне управління Пенсійного фонду України Запорізькій області не погодившись із рішенням суду, подало апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального права, просить його скасувати та ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні позову.
В обґрунтування вимог апеляційної скарги зазначає, що пенсійним органом правомірно не зараховано періоди роботи позивача з 02.01.1992 по 31.05.1995 в ТОВ "ФІРМА ТОМ ХАІ" на підставі показань свідків, оскільки не було виконані умови п.17 та п.18 Порядку підтвердження наявності трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 637 від 12.08.1993 року.
Також, правомірно не зараховано період здійснення підприємницької діяльності з 01.01.2021 по 31.12.2023, оскільки відсутня сплата страхових внесків. Для визначення права та зарахування до страхового стажу періодів підприємницької діяльності з 01.01.2006 по 31.12.2009, необхідно надати документи про періоди підприємницької діяльності та систему оподаткування.
Зауважує, що підтверджений належними документами, страховий стаж позивача є недостатнім для призначення пенсії.
Крім того, на думку апелянта, суд 1 інстанції вийшов за межі позовних вимог, адже період здійснення позивачем підприємницької діяльності з 01.01.2021 по 31.12.2023 не становить предмету позову у цій справі.
Учасники справи відзив на апеляційну скаргу не надали.
Відповідно до ч. 1 ст. 308, п.3 ч.1 ст. 311 КАС України справа розглянута в межах доводів апеляційної скарги, в порядку письмового провадження.
Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши рішення суду першої інстанції, апеляційну скаргу, дослідивши докази по справі, вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.
Судом першої інстанції встановлено та підтверджено апеляційним судом, що 29.01.2024 ОСОБА_1 , звернувся через особистий кабінет порталу електронних послуг до Пенсійного фонду України із заявою про призначення пенсії за віком відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".
За принципом екстериторіальності структурним підрозділом для прийняття рішення за результатами поданої заяви визначено ГУ Пенсійного фонду в Хмельницькій області.
Рішенням Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області від 05.02.2024 № 204750018912 відмовлено в призначені пенсії. Зазначено, що страховий стаж позивача становить 28 років 01 день.
Підставою відмови зазначено, що до страхового стажу не зараховано період підприємницької діяльності з 01.01.2021 по 31.12.2023, оскільки відсутня сплата страхових внесків в індивідуальних відомостях про застраховану особу Реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування.
20.03.2024 позивач повторно звернувся до територіальних органів пенсійного фонду з заявою про призначенням пенсії, надавши додаткові документи.
За принципом екстериторіальності структурним підрозділом для прийняття рішення за результатами поданої заяви визначено ГУ Пенсійного фонду в Запорізькій області.
Рішенням від 27.03.2024 № 204750018912 Головним управлінням Пенсійного фонду України в Запорізькій області відмовлено в призначені пенсії. Зазначено, що страховий стаж позивача становить 26 років 0 місяців 26 днів.
Підставою відмови зазначено недостатність страхового стажу, оскільки до страхового стажу не зараховано періоди роботи з 02.01.1992 по 31.05.1995 в ТОВ "ФІРМА ТОМ ХАІ" на підставі показань свідків, оскільки не було виконані умови п.17 та п.18 Порядку підтвердження наявності трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 637 від 12.08.1993 року, також не зараховано період здійснення підприємницької діяльності з 01.01.2021 по 31.12.2023, з підстав відсутності сплати страхових внесків, щодо періоду підприємницької діяльності з 01.01.2006 по 31.12.2009, зазначено про необхідність надання документів про періоди підприємницької діяльності та систему оподаткування.(а.с.40)
Не погодившись з рішеннями відповідачів, позивач оскаржив їх до суду. 
Задовольняючи позов суд першої інстанції виходив з того, що рішення пенсійного органу прийняті не на підставі та не у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, стаж позивача підтверджений належними документами, а тому скасував рішення пенсійного органу, зобов`язав ГУ ПФУ в Запорізькій області повторно розгляну заяву ОСОБА_1 від 20.03.2024 про призначення пенсії за віком згідно Закону України "Про загальнообов`язкове пенсійне страхування", зарахувавши до страхового стажу періоди роботи з 02.01.1992 по 31.05.1995 та період здійснення позивачем підприємницької діяльності з 01.01.2006 по 31.12.2009 та з 01.01.2021 по 31.12.2023, з урахуванням правових висновків суду по даній справі.
Надаючи оцінку встановленим обставинам справи та доводам апеляційної скарги, колегія суддів виходить з такого.
Відповідно до ч.1 ст. 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Відповідно до ч.2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Згідно з положеннями ст. 1 Закону № 1058-IV страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягала державному соціальному страхуванню, якою або за яку сплачувався збір на обов`язкове державне пенсійне страхування згідно із законодавством, що діяло раніше, та/або підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню згідно із цим Законом і за який сплачено страхові внески.
Відповідно до ч. 1 ст. 24 Закону № 1058-IV страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.
Згідно із ч. 2 ст. 24 Закону № 1058-IV страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом, а також даних, включених на підставі цих документів до реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування.
За приписами ч. 4 ст. 24 Закону № 1058-IV періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків, передбачених цим Законом.
Згідно з п.п. 2 п. 2.1 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України “Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування”, затвердженого Постановою правління ПФУ від 25.11.2005 за № 22-1, до заяви для призначення пенсії за віком додаються, зокрема, документи про стаж, що визначені Порядком підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженим Постановою КМУ від 12.08.1993 за № 637.
За період роботи, починаючи з 01.01.2004, структурний підрозділ, відповідальний за ведення персоніфікованого обліку, надає структурному підрозділу, відповідальному за призначення пенсії, довідку з бази даних реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування за формою згідно з додатком 1 до Положення про реєстр застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, затвердженого Постановою правління ПФУ від 18.06.2014 за № 10-1, а у разі необхідності - за формою згідно з додатком 3 цього Положення.
Відповідно до ч. 4 ст. 24 Закону № 1058-IV визначено, що періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків, передбачених цим Законом.
Згідно зі ст. 62 Закону України "Про пенсійне забезпечення" основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.
Аналіз норм чинного законодавства дозволяє зробити висновок, що необхідність підтверджувати періоди роботи для визначення стажу роботи виникає у разі відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній.
Постановою Кабінету Міністрів України № 637 від 12.08.1993 затверджено Порядок підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній (надалі - Порядок № 637).
За приписами п. 1, 2, 3 Порядку основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.
Документи можуть бути подані в електронному вигляді з накладенням електронного підпису, що базується на кваліфікованому сертифікаті електронного підпису.
Документи, визначені цим Порядком, є підставою для внесення відомостей до частини персональної електронної облікової картки в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, що відображає трудову діяльність застрахованої особи, в тому числі за період до 1 січня 2004 року.
Згідно із пунктом 17 Порядку № 637 за відсутності документів про наявний стаж роботи та неможливість їх одержання у зв`язку з воєнними діями, стихійним лихом, аваріями, катастрофами або іншими надзвичайними ситуаціями стаж роботи, який дає право на пенсію, встановлюється на підставі показань не менше двох свідків, які б знали заявника по спільній з ним роботі на одному підприємстві, в установі, організації (в тому числі колгоспі) або в одній системі.
За відсутності документів про наявний стаж роботи і неможливості одержання їх внаслідок ліквідації підприємства, установи, організації або відсутності архівних даних з інших причин, ніж ті, що зазначені в пункті 17 цього Порядку, трудовий стаж установлюється на підставі показань не менше двох свідків, які б знали заявника по спільній роботі на одному підприємстві, в установі, організації (в тому числі колгоспі) або в одній системі і мали документи про свою роботу за час, стосовно якого вони підтверджують роботу заявника (пункт 18 Порядку № 637).
Отже, основним документом, що підтверджує стаж роботи є трудова книжка. Проте, якщо у трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження наявного трудового стажу приймаються додаткові докази, зазначені у пункті 3 Порядку № 637: довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які місять відомості про періоди роботи, а за відсутності документів про наявний стаж або відсутності архівних даних, трудовий стаж установлюється на підставі показань не менше двох свідків, пов`язаних з заявником спільною роботою.
Судом встановлено, що позивач звернувся із заявою до пенсійного фонду про призначення пенсії за віком. 
У зв`язку з відсутністю трудової книжки, надав пенсійному органу:
- копію його звернення до ТОВ "ФІРМА ТОМ ХАІ" (код ЄДРПОУ 19474812) з проханням видати довідку про підтвердження періоду роботи ОСОБА_1 в цій фірмі, належним чином завірені копії наказу про прийом на роботу та звільнення з роботи; довідку про перейменування, реорганізацію чи будь-яку іншу зміну юридичного статусу вказаного підприємства.
- нотаріально завірені письмові покази свідків ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , в підтвердження роботи позивача в ТОВ "Фірма ТОМ ХАІ" в період з 02.01.1992 по 15.04.1994 та з 02.01.1992 по 31.05.1995 та їх трудові книжки.
Надаючи оцінку цим доказам, суд першої інстанції дійшов висновку, що трудові книжки ОСОБА_2 , ОСОБА_3 свідчать про роботу цих осіб з позивачем на одному підприємстві в період часу, який не врахований пенсійним органом до страхового стажу. 
Колегія суддів вважає такі висновки суду передчасними, оскільки згідно п. 17 та п. 18 Порядку № 637 наявність трудового стажу установлюється пенсійним органом на підставі показом не менше двох свідків у випадку відсутності документів про наявний стаж роботи і неможливості їх одержання внаслідок ліквідації підприємства, установи , організації або відсутності архівних даних з інших причин, ніж ті, що зазначені в пункті 17 цього Порядку.
Позивачем не надано доказів відсутності документів про наявний стаж роботи і неможливості їх одержання внаслідок ліквідації підприємства ТОВ "Фірма ТОМ ХАІ", оскільки наданий позивачем лист свідчить лише про направлення запиту до підприємства.
Крім того, судом першої інстанції не були допитані ОСОБА_2 та ОСОБА_3 в якості свідків щодо обставин спільної роботи з позивачем.
Отже, лише посилання суду на трудові книжки зазначених осіб та їх письмові пояснення не є достатніми доказами наявності страхового стажу позивача в установі, підприємстві. 
Зокрема, у постанові від 29.11.2019 у справі № 676/1433/17, Верховний Суд дійшов висновку про те, що у випадку, якщо підприємство ліквідовано без правонаступника, то застосовуються пункти 1 та 18 Порядку підтвердження наявного трудового стажу, а трудовий стаж установлюється, зокрема, на підставі показань не менше двох свідків, які б знали заявника по спільній роботі на одному підприємстві.
Разом з тим, покладаючи обов`язок на відповідача зарахувати до страхового стажу період роботи позивача на підставі пояснень свідків, суд першої інстанції не врахував, що згідно п. 17 та п. 18 Порядку № 637 позивач має звернутись до пенсійного органу із відповідною заявою, на підставі якої пенсійний орган має здійснити перевірку та виклик вказаних осіб для надання пояснень. 
Проте, пенсійним органом не надано доказів вчинення певних дій, зокрема щодо встановлення наявності архівних даних підприємства, отримання таких відомостей із установ, не здійснено допит свідків .
Колегія суддів звертає увагу, що соціальний захист державою осіб, які мають право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом, охоплює комплекс заходів, які здійснює держава в межах її соціально-економічних можливостей. Позивач як громадянин України має право на відповідний соціальний захист з боку держави. При цьому держава в особі своїх органів не може відмовляти у виконанні своїх позитивних зобов`язань, в даному випадку у наданні соціального захисту, з формальних підстав.
Згідно з пп. 2 п. 6 Положення про головні управління Пенсійного фонду України в Автономній Республіці Крим, областях, містах Києві та Севастополі, затвердженого Постановою правління Пенсійного фонду України від 22.12.2014 за № 28-2, зареєстровано в Міністерстві юстиції України 15.01.2015 за № 40/26485, Головне управління Фонду має право отримувати безоплатно в установленому законодавством порядку від державних органів та органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій усіх форм власності і від фізичних осіб підприємців відомості про нарахування, обчислення і сплату страхових внесків, а також інші відомості, необхідні для здійснення покладених на головне управління Фонду завдань.
Таким чином законодавець не тільки наділив відповідача правом на перевірку відомостей про осіб, які підлягають загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню, а й зобов`язав витребувати в установленому законодавством порядку відомості, необхідні для здійснення, покладених на Головне управління Фонду завдань та сприяти особам, що звернулись за призначенням пенсії, в одержанні відсутніх у них документів для призначення пенсії.
Отже, у випадку, якщо поданих позивачем документів про призначення пенсії було недостатньо, то орган пенсійного фонду мав всі правові підстави для того, щоб самостійно витребувати документи, необхідні для перевірки трудового стажу позивача, провести перевірку, зустрічну перевірку для з`ясування спірних обставин, запропонувати позивачу надати інформацію щодо двох свідків, які б знали заявника по спільній з ним роботі на одному підприємстві, в установі, організації або в одній системі і мали документи про свою роботу за час, стосовно якого вони підтверджують роботу заявника.
Окрім того, слід звернути увагу на те, що Порядком подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", затвердженого Постановою правління Пенсійного фонду України 25.11.2005 за № 22-1, (далі - Порядок № 22-1) встановлено, що орган, який призначає пенсію, надає допомогу особам, щодо одержання відсутніх документів для призначення пенсії шляхом: доведення до відому заявника переліку відсутніх документів, які йому слід подати; або шляхом витребування від підприємств, установ та організацій в тому рахунку і від (архівних установ, контролюючих органів) подання додаткових документів, яких не вистачає.
Такий підхід узгоджується із нормою ч. 1 ст. 3 Конституції України, відповідно до якої саме людина, визнається в Україні найвищою соціальною цінністю. Відповідно до цієї конституційної норми, діяльність органів державної влади, зокрема Пенсійного фонду України, повинна бути спрямована на сприяння у реалізації прав людини, а не на обмеження таких прав із формальних підстав.
Відтак, суб`єктом владних повноважень, не вжито належних заходів з метою перевірки відповідних відомостей.
Враховуючи наведене вище, колегія суддів вважає, що судом першої інстанції передчасно зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області зарахувати до страхового стажу період роботи ОСОБА_1 з 02.01.1992 по 31.05.1995, у зв`язку з чим рішення в цій частині підлягає скасуванню з прийняттям нової постанови про відмову у задоволенні позовних вимог в цій частині.
Щодо періоду здійснення підприємницької діяльності з 01.01.2006 по 31.12.2009, колегія суддів зазначає наступне.
Так, рішенням пенсійного органу від 27.03.2024 не досліджувалось питання зарахування до страхового стажу періоду підприємницької діяльності позивача з 01.01.2006 по 31.12.2009. Спірне рішення не містить відмови у зарахуванні зазначеного стажу роботи, містить вимогу про необхідність надання документів щодо періодів діяльності та систему оподаткування.
До суду позивачем надано лист Головного управління ДПС у Харківській області № 62712/6/20-40-24-20-14 від 14.12.2023 (а.с. 27), в якому зазначено, що ОСОБА_1 перебуває на обліку в податкових органах як фізична особа-підприємець з 16.03.2001 по теперішній час.
Відповідно до реєстраційних даних податкової служби у період з 16.03.2001 по 31.12.2011 здійснював діяльність за спрощеною системою оподаткування, обліку та звітності згідно з Указом Президента України від 03.07.1998 № 727/98 "Про спрощену систему оподаткування, обліку та звітності суб`єктів малого підприємництва". 
З 01.01.2012 - по теперішній час відповідно до Податкового кодексу України від 02 грудня 2010 року № 2755-VІ ФОП ОСОБА_1 здійснював підприємницьку діяльність на спрощеній системі оподаткування та звітності.
Відтак, судом першої інстанції передчасно зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області зарахувати до страхового стажу період здійснення позивачем підприємницької діяльності з 01.01.2006 по 31.12.2009, у зв`язку з чим рішення в цій частині підлягає скасуванню з прийняттям нової постанови про відмову у задоволенні позовних вимог в цій частині.
З огляду на встановлені обставини та надану їм правову оцінку, колегія суддів вважає, що пенсійним органом слід повторно розглянути заяву про призначення пенсії за віком ОСОБА_1 , з урахуванням листа Головного управління ДПС у Харківській області № 62712/6/20-40-24-20-14 від 14.12.2023, та викладених у даному судовому рішенні висновків суду апеляційної інстанції. 
Доводи апеляційної скарги, що суд першої інстанції вийшов за межі позовних вимог, адже період здійснення позивачем підприємницької діяльності з 01.01.2021 по 31.12.2023 не становить предмету позову у цій справі, колегія суддів вважає безпідставними, оскільки відповідно до ч. 2 ст. 9 КАС України суд може вийти за межі позовних вимог , якщо це необхідно для ефективного захисту прав , свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.
З позовної заяви вбачається, що вимог до пенсійного органу щодо зарахування до страхового стажу періоду підприємницької діяльності з 01.01.2021 по 31.12.2023 не заявлено. 
Проте, як вірно зазначив суд першої інстанції, предметом спору є, зокрема рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області від 27.03.2024 № 204750018912 , яким позивачу відмовлено у зарахуванні до страхового стажу, з-поміж іншого, період ведення підприємницької діяльності з 01.01.2021 по 31.12.2023.
Отже, судом не допущено порушення вимог процесуального законодавства під час надання оцінки зазначеному періоду діяльності позивача.
Проте, колегія суддів вважає передчасними висновки суду першої інстанції щодо необхідності зарахування періоду підприємницької діяльності з 01.01.2021 по 31.12.2023, оскільки ні судом , ні відповідачем не встановлено, чи сплачені за цей період позивачем страхові внески.
При цьому, як вже було зазначено вище, відповідач не лише наділений правом на перевірку відомостей про осіб, які підлягають загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню, а й зобов`язаний витребувати в установленому законодавством порядку відомості, необхідні для здійснення, покладених на Головне управління Фонду завдань та сприяти особам, що звернулись за призначенням пенсії, в одержанні відсутніх у них документів для призначення пенсії.
Отже, внаслідок неповного з`ясування обставин справи, судом першої інстанції передчасно зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області зарахувати до страхового стажу період здійснення позивачем підприємницької діяльності з 01.01.2021 по 31.12.2023, у зв`язку з чим рішення в цій частині підлягає скасуванню з прийняттям нової постанови про відмову у задоволенні позовних вимог в цій частині.
Відтак, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про протиправність оскаржуваних рішень Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області від 05.02.2024 № 204750018912 та Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області від 27.03.2024 № 204750018912 та їх скасування, а також покладення на відповідача обов`язку повторно розглянути заяву позивача від 20.03.2024 про призначення пенсії.
Доводи апеляційної скарги частково спростовують висновки суду першої інстанції, що дає підстави для висновку, що судом першої інстанції при розгляді справи неправильно застосовано норми матеріального права, які регулюють спірні правовідносини.
Відповідно до п. 30. Рішення Європейського Суду з прав людини у справі "Hirvisaari v. Finland" від 27 вересня 2001 р., рішення судів повинні достатнім чином містити мотиви, на яких вони базуються для того, щоб засвідчити, що сторони були заслухані, та для того, щоб забезпечити нагляд громадськості за здійсненням правосуддя.
При прийнятті рішення у даній справі суд врахував позицію Європейського суду з прав людини (в аспекті оцінки інших аргументів учасників справи), сформовану, зокрема у справах Салов проти України (заява № 65518/01; від 6 вересня 2005 року; пункт 89), Проніна проти України (заява № 63566/00; 18 липня 2006 року; пункт 23) та Серявін та інші проти України (заява № 4909/04; від 10 лютого 2010 року; пункт 58): принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі Руїс Торіха проти Іспанії (RuizTorija v. Spain) серія A. 303-A; 09 грудня 1994 року, пункт 29).
Пунктом 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень визначено, що обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.
Із врахуванням такого підходу Європейського суду з прав людини до оцінки аргументів сторін, суд апеляційної інстанції вважає, що ключові аргументи апеляційної скарги отримали достатню оцінку.
Відповідно до ст. 242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.
Відповідно до ст. 317 КАС України підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.
З урахуванням наведеного колегія суддів дійшла висновку, що рішення суду підлягає частковому скасуванню в частині зобов`язання Головне управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області зарахувати до страхового стажу позивача періоди роботи з 02.01.1992 по 31.05.1995 та період здійснення позивачем підприємницької діяльності з прийняттям в цій частині нового про відмову у задоволенні позову.
В іншій частині судове рішення є законним та обґрунтованим, а отже підлягає залишенню без змін.
Керуючись ст. ст. 308, 311, 315, 317, 321, 325 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, - 
ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області - задовольнити частково.
Рішення Харківського окружного адміністративного суду від 29.08.2025 по справі № 520/22525/24 - скасувати в частині зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області зарахувати до страхового стажу ОСОБА_1 періоди роботи з 02.01.1992 по 31.05.1995 та період здійснення ОСОБА_1 підприємницької діяльності з 01.01.2006 по 31.12.2009 та з 01.01.2021 по 31.12.2023.
Прийняти в цій частині нове рішення, яким у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 - відмовити.
Абзац четвертий резолютивної частини рішення Харківського окружного адміністративного суду від 29.08.2025 по справі № 520/22525/24 викласти в новій редакції:
Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області повторно розгляну заяву ОСОБА_1 від 20.03.2024 про призначення пенсії за віком згідно Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", з урахуванням правових висновків суду по даній справі.
В іншій частині рішення Харківського окружного адміністративного суду від 29.08.2025 по справі № 520/22525/24 - залишити без змін. 
Постанова набирає законної сили з дати її ухвалення та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України.

Головуючий суддя 		В.Б. Русанова 	
Судді	   	А.О. Бегунц   Я.В. П`янова