ЖИТОМИРСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

Р І Ш Е Н Н Я 
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 

03 лютого 2026 року м. Житомир справа № 240/19367/25
категорія 111030200

Житомирський окружний адміністративний суд у складі судді Нагірняк М.Ф., розглянувши у письмовому провадженні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Житомирській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень рішень, 

встановив:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом, в якому просить:
- визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення - рішення форми «Р» від 01.02.2023 року за №0025492407 прийняте Головним управління ДПС у Житомирській області, яким нараховано податок на доходи фізичних осіб, що сплачується фізичними особами за результатами річного декларування в сумі 197 689,05 грн.
- визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення - рішення форми «Р» від 01.02.2023 року за №0025562407 прийняте Головним управління ДПС у житомирській області, яким нараховано військовий збір, що сплачується фізичними особами за результатами річного декларування в сумі 16 474,09 грн.

Ухвалою суду від 28.08.2025 року після усунення недоліків позовної заяви відкрито провадження в адміністративній справі і її призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін.

Судове засідання у справі, призначене на 26.09.2025 року, не відбулося по причині неявки представників сторін та подання відповідного клопотання представником Позивача. 
Судове засідання у справі, призначене на 05.11.2025 року, не відбулося по причині неявки представників сторін та подання відповідного клопотання представником Позивача. 
Ухвалою суду від 26.11.2025 року відмовлено в задоволенні клопотання представника Позивача про його участь в судовому засіданні в режимі відеоконференції по причині подання такого клопотання пізніше ніж за п`ять днів до судового засідання. 
Судове засідання у справі, призначене на 28.11.2025 року, не відбулося по причині неявки представника Позивача.
Ухвалою суду від 04.12.2025 року задоволено клопотання представника Позивача про його участь в судовому засіданні в режимі відеоконференції.

В судовому засіданні представник Позивача позовні вимоги підтримав в повному обсязі і пояснив, що Позивач здійснювала підприємницьку діяльність як фізична особа-підприємець та перебувала на спрощеній системі оподаткування, обліку та звітності. Позивач за власним бажанням з 01.04.2021 року припинила свою підприємницьку діяльність. Представник Позивача зазначив, що на час звернення з даним позовом Позивачу стало відомо про проведення Відповідачем відносно Позивача в грудні 2022року невиїзної документальної перевірки, за результатами якої було прийнято оскаржувані податкові повідомлення - рішення.
Представник Позивача зазначив, що податковий орган не повідомив належним чином Позивача про проведення позапланової перевірки відносно Позивача, що позбавило Позивача скористатися своїми правами та надати податковому органу всі відповідні документи бухгалтерського обліку на підтвердження понесених витрат за спірний період підприємницької діяльності. Вважає, що Відповідачем при проведенні вказаної перевірки не було враховано розмір витрат Позивача у взаємовідносинах з ТОВ "Будпаритет", які впливають на визначення розміру доходу, що є підставою для визнання протиправними всіх оскаржуваних рішень, які були прийняті за результатами такої перевірки. 

Представник Відповідача, Головного управління ДПС у Житомирській області, в судовому засіданні проти задоволення позовних вимог заперечила і пояснила, що оскаржувані податкові повідомлення-рішення прийняті у повній відповідності до вимог податкового законодавства. Представник Відповідача зазначила, що Позивач припинила свою підприємницьку діяльність, що стало підставою для призначення та проведення документальної позапланової невиїзної перевірки. Представник податкового органу зазначила, що про призначення перевірки, про дату її проведення та про необхідність подання відповідних документів бухгалтерського обліку Позивач була повідомлена за місцем її реєстрації у повній відповідності до вимог статті 42 Податкового кодексу України.
Представник Відповідача зазначила, що Позивач була повідомлена також про результати проведеної перевірки шляхом вручення копії акту перевірки, що підтверджується власноручно написаними Позивачем запереченнями на такий акт перевірки від 05.01.2023 року. В таких письмових запереченнях Позивач одночасно підтвердила, що не подавала декларацій про доходи за результатами її діяльності за 2020 та 2021 роки. 
Жодних документів на підтвердження понесених витрат, які були відображені Позивачем у своїй податковій звітності за 2018-2021 роки, Позивачем на вимогу податкового органу не було надано. По цій причині, як зазначила представник Відповідача, оскаржувані рішення приймалися за наявних документів.

Ухвалою суду від 12.12.2025 року на стадії дослідження письмових доказів оголошено перерву в судовому засіданні по причині втрати зв`язку із представником Позивача, що приймав участь в судовому засіданні в режимі відеоконференції.

В судове засідання у справі, призначене на 14.01.2026 року представники сторін не прибули, направили до суду клопотання про продовження судового розгляду у справі в порядку письмового провадження.

Заслухавши пояснення Позивача та представників сторін, розглянувши подані сторонами документи та матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги та заперечення на них, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до висновку, що позов не підлягає задоволенню за таких підстав.

Спірні правовідносини між сторонами по даній справі щодо порядку та підстав нарахування та сплати податку на доходи фізичних осіб, що сплачуються фізичними особами за результатами річного декларування, військового збору регулюються правовими нормами Податкового кодексу України, що були чинні на день виникнення таких відносин.
Суть спірних відносин по даній справі зведена до правомірності оскаржуваних податкових повідомлень-рішень, перелічених в позовній заяві.
Як зазначено в оскаржуваних податкових повідомленнях - рішеннях від 01.02.2023 року, вони приймалися Відповідачем на підставі акту перевірки від 23.12.2022 року. 

Судом встановлено, що Позивач здійснювала свою підприємницьку діяльність як фізична особа-підприємець, перебувала на спрощеній системі оподаткування (ІІІ група), а з 01.10.2020 року по 01.04.2021 року - на загальній системі оподаткування. З 01.04.2021 року Позивач припинила свою підприємницьку діяльність в установленому порядку.

Як зазначено в дослідженій судом копії наказу №2030-п від 09.11.2022 року та відповідно до пояснень представника Відповідача в судовому засіданні, припинення Позивачем підприємницької діяльності стало підставою для призначення та проведення відносно Позивача документальної невиїзної позапланової перевірки з питань дотримання вимог законодавства щодо своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплати податків і зборів, укладання трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками, виконання вимог валютного та іншого законодавства за період з 10.12.2018 року по 01.04.2021 року та правильності нарахування, обчислення та сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування за період з 10.12.2018 року по 01.04.2021 року як фізичної особи-підприємця.
Судом встановлено, що вказана спірна перевірка була проведена в термін з 12.12.2022 року по 16.12.2022 року, про що складено акт перевірки від 23.12.2022 року. 

Судом встановлено, що Позивачем 05.01.2023року були подані заперечення на вказаний акт перевірки. Копія таких заперечень Позивача від 05.01.2023 року долучена до позову та досліджена судом (а.с.103-104).
Вказані заперечення розглянуті Відповідачем і 27.01.2023 року відмовлено в їх замовленні, про що повідомлено Позивача. Копія такого рішення Відповідача від 23.01.2025 року долучена до позову та досліджена судом (а.с.105-107).
Зазначене свідчить про безпідставність доводів представника Позивача, що Позивач не була ознайомлена із результатами перевірки та позбавлена подання на них заперечень.

Судом встановлено, що за результатами проведеної перевірки Відповідачем було прийнято оскаржувані:
- податкове повідомлення - рішення форми «Р» від 01.02.2023 року за №0025492407 прийняте Головним управління ДПС у Житомирській області, яким Позивачу нараховано податок на доходи фізичних осіб, що сплачується фізичними особами за результатами річного декларування в сумі 197 689,05 грн.
- податкове повідомлення - рішення форми «Р» від 01.02.2023 року за №0025562407 прийняте Головним управління ДПС у житомирській області, яким Позивачу нараховано військовий збір, що сплачується фізичними особами за результатами річного декларування в сумі 16 474,09 грн.
- податкове повідомлення - рішення від 01.02.2023 року №0025482407 про збільшення Позивачу грошового зобов`язання з єдиного податку на 14 305,35 грн. та застосування фінансових санкцій в розмірі 350,41 грн.;
- податкове повідомлення - рішення від 01.02.2023 року №0025532407 про застосування адміністративного штрафу в розмірі 1020,00 грн.;
- податкове повідомлення - рішення від 01.02.2023 року №0025552407 про застосування адміністративного штрафу в розмірі 1020,00 грн.;
- вимога від 01.02.2023 року № 0025542407 про сплату боргу (недоїмки) з єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування в розмірі 110 220,00 грн. 

Як вже зазначалося судом, Позивачем відповідно до позовних вимог оскаржується лише правомірність податкових повідомленнях - рішеннях від 01.02.2023 за №0025492407 про збільшення Позивачу грошового зобов`язання на доходи фізичних осіб, що сплачується фізичними особами за результатами річного декларування в сумі 197 689,05 грн., та за №0025562407 про збільшення Позивачу грошового зобов`язання з військового збору, що сплачується фізичними особами за результатами річного декларування в сумі 16 474,09 грн.
Інші податкові повідомлення - рішення та вимога про сплату боргу (недоїмки) з єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, які також прийняті за результатами проведеної перевірки, Позивачем із невідомих для суду причин в межах даної справи не оскаржується, а тому їх правомірність відповідно до вимог статті 9 КАС України не є предметом судового розгляду. 

1.Правомірність нарахування та сплати Позивачем податку на доходи фізичних осіб, що сплачуються фізичними особами за результатами річного декларування, за період з 10.12.2018 року по 01.04.2021 року.

Судом встановлено, що відповідно до висновків, наведених в акті перевірки, доводів представника Відповідача в судовому засіданні та розрахунків до податкового повідомлення - рішення встановлено, що Позивачем за 2020 та за 2021 роки в установлені строки не було подано податкові декларації про майновий стан та доходи за ці звітні періоди. 

Такі висновки податкового органу узгоджуються із обставинами справи та ґрунтуються на вимогах чинного законодавства з огляду на таке.
Положеннями пункту 177.11 статті 177 Податкового кодексу України передбачено, що Фізичні особи - підприємці подають річну податкову декларацію у строк, визначений підпунктом 49.18.5 пункту 49.18 статті 49 цього Кодексу, в якій поряд з доходами від підприємницької діяльності мають зазначатися інші доходи з джерел їх походження з України та іноземні доходи, а також відомості про суми єдиного внеску, нарахованого на доходи від підприємницької діяльності в розмірах, визначених відповідно до закону.
Фізичні особи, стосовно яких проведено державну реєстрацію припинення підприємницької діяльності фізичної особи - підприємця за її рішенням, подають податкову декларацію за останній базовий податковий (звітний) період, в якій відображаються виключно доходи від проведення підприємницької діяльності, у строки, встановлені цим Кодексом для місячного податкового періоду.
В розумінні вимог підпункту 49.18.5 пункту 49.18 статті 49 Податкового кодексу України платниками податку на доходи фізичних осіб - підприємців податкові декларації подаються за базовий звітний (податковий) період, що дорівнює календарному року, протягом 40 календарних днів, що настають за останнім календарним днем звітного (податкового) року.
Зазначене дає підстави суду погодитися із доводами представника Відповідача, що Позивачем податкові декларації про майновий стан та доходи за 2020 та 2021 роки повинні бути подані до 09 лютого відповідно 2021 та 2022 років.

Судом встановлено, що податкова декларація про майновий стан та доходи за 2020рік (уточнююча) Позивачем була подана 22.05.2025 року, що підтверджується копією такої декларації та копією квитанції про її прийняття податковим органом (а.с.38-43).
Аналогічно податкова декларація про майновий стан та доходи за 2021рік (уточнююча) Позивачем була подана 22.05.2025 року, що підтверджується копією такої декларації та копією квитанції про її прийняття податковим органом (а.с.35-37).
Копії таких декларацій та копії квитанцій долучено до позову та досліджено судом.
Такі дії Позивача не відповідають вимогам Податкового кодексу України, так як в розумінні вимог пункту 50.1 статті 50 Податкового кодексу України уточнена податкова декларація подається для усунення помилок, що містяться у раніше поданій податковій декларації та в межах строків давності, визначених статтею 102 цього Кодексу.
Як вже зазначалося судом, податкові декларації про майновий стан та доходи за 2020 рік та 2021 рік Позивачем взагалі не подавалися, а уточнені декларації подані в строк, що перевищує строк давності, визначений статтею 102 цього Кодексу, та не містить інформації про усунення помилок.

Як зазначено в акті перевірки, за результатами проведеної перевірки було встановлено, що Позивачем за 2020 та 2021 роки в установленому порядку не декларувалися ні доходи, отримані в даних звітних періодах, ні витрати за вказані звітні періоди. 
В ході перевірки було встановлено, що Позивачем в 2020 році було отримано доходу на загальну суму 583 272,50 грн., що підтверджується відомостями із Державного реєстру фізичних осіб - платників податків щодо сплати Позивачу ТОВ "Креоген Груп" в 4 кварталі 2020 року 18 272,50 грн., "ТОВ "БОХІ УК" в 4 кварталі 2020 році 480 000,00 грн. та ТОВ "СЕРІН ЮА" в 4 кварталі 2020 року 85 000,00 грн.
Аналогічно в ході перевірки було встановлено, що Позивачем в 2021 році було отримано доходу на загальну суму 515 000,00 грн., що підтверджується відомостями із Державного реєстру фізичних осіб - платників податків щодо сплати Позивачу "ТОВ "БОХІ УК" в січні 2021 року 100 000,00 грн., в лютому 2021 року - 179 000,00 грн. і в березні 2021 року - 200 000,00 грн. та щодо сплати Позивачу ТОВ "ДОНБАСБІЗНЕСАЛЬЯНС СЕРІН ЮА" 36 000,00 грн.

Згідно акту від 16.12.2022 року Позивачем податковому органу не надано жодних первинних документів на підтвердження господарської діяльності, в тому числі витрат за спірні 2020 та 2021 роки, що стало підставою для винесення податкового повідомлення - рішення від 01.02.2023 року №0025552407 про застосування адміністративного штрафу в розмірі 1 020,00 грн., яке Позивачем не оскаржується.
До своїх заперечень від 05.01.2023 року на акт перевірки Позивач також не долучила жодних доказів.

Як зазначено в податковому повідомленні - рішенні Відповідача від 01.02.2023 року за №0025492407 Позивачу нараховано податок на доходи фізичних осіб, що сплачується фізичними особами за результатами річного декларування в сумі 197 689,05 грн. по причині заниження платником загального оподаткованого доходу і відповідно чистого оподаткованого доходу в сумі 1 098 272,50 грн., що призвело до заниження податку на доходи фізичних осіб, що підлягає сплаті до бюджету в сумі 104 989,05 грн. за 2020 рік і 92 700,00 грн. за 2021 рік.

Суд погоджується із доводами податкового органу та його представника в судовому засіданні, що відповідно до вимог пункту 177.2 статті 177 Податкового кодексу України об`єктом оподаткування є чистий оподатковуваний дохід, тобто різниця між загальним оподатковуваним доходом (виручка у грошовій та негрошовій формі) і документально підтвердженими витратами, пов`язаними з господарською діяльністю такої фізичної особи - підприємця.
Суд погоджується із доводами податкового органу та його представника в судовому засіданні, що за приписами пункту 177.10 статті 177 Податкового кодексу України Фізичні особи - підприємці зобов`язані вести облік доходів і витрат та мати підтверджуючі документи щодо походження товару. Облік доходів і витрат може вестися в паперовому та/або електронному вигляді, у тому числі через електронний кабінет.
Як вже зазначалося судом, фізична особа - підприємець ОСОБА_1 , Позивач по справі, в період з 01.10.2020 року по 01.04.2021 року перебувала на загальній системі оподаткування, обліку та звітності. 

Безспірно, відповідно до вимог пункту 85.2 статі 85 Податкового кодексу України Позивач як платник податків зобов`язаний надати посадовим (службовим) особам контролюючих органів у повному обсязі всі документи, що належать або пов`язані з предметом перевірки. Такий обов`язок виникає у платника податків після початку перевірки.
Більш того, відповідно до вимог пункту 86.7 статі 86 Податкового кодексу України у разі незгоди платника податків або його представників з висновками перевірки чи фактами і даними, викладеними в акті (довідці) перевірки (крім документальної позапланової перевірки, проведеної у порядку, встановленому підпунктом 78.1.5 пункту 78.1 статті 78 цього Кодексу), вони мають право подати свої заперечення та додаткові документи і пояснення, зокрема, але не виключно, документи, що підтверджують відсутність вини, наявність пом`якшуючих обставин або обставин, що звільняють від фінансової відповідальності відповідно до цього Кодексу, до контролюючого органу, який проводив перевірку платника податків, протягом 10 робочих днів з дня, наступного за днем отримання акта (довідки).
Такі заперечення, додаткові документи і пояснення є невід`ємною частиною матеріалів перевірки.

Як вже зазначалося судом, Позивач 05.01.2023 року до податкового органу подала заперечення на акт перевірки, але до такого акту не було долучено жодних документів на підтвердження господарської діяльності за спірній періоди.

Позивач та його представник в судовому засіданні стверджують, що Позивач в результаті неналежного повідомлення про проведення вказаної перевірки була позбавлена права надати податковому органу всі наявні первинні документи бухгалтерського та податкового обліку на підтвердження даних податкових декларацій (розрахунків), в тому числі понесених витрат, що вплинули на нарахування і сплату податків та зборів. 
Такі доводи Позивача та її представника не узгоджуються із вимогами чинного законодавства з огляду на таке.

Як вже зазначалося судом, згідно наказу Відповідача №2030-п від 09.11.2022 року у зв`язку із припиненням Позивачем підприємницької діяльності була призначена відносно Позивача документальна невиїзна позапланова перевірка з питань дотримання вимог законодавства щодо своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплати податків і зборів, укладання трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками, виконання вимог валютного та іншого законодавства за період з 10.12.2018 року по 01.04.2021 року та правильності нарахування, обчислення та сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування за період з 10.12.2018 року по 01.04.2021 року.
Суд враховує, що особливості проведення документальної невиїзної перевірки врегульовано приписами статті 79 Податкового кодексу України.
Документальна позапланова невиїзна перевірка проводиться посадовими особами контролюючого органу виключно на підставі рішення керівника (його заступника або уповноваженої особи) контролюючого органу, оформленого наказом, та за умови вручення платнику податків (його представнику) у порядку, визначеному статтею 42 цього Кодексу, копії наказу про проведення документальної позапланової невиїзної перевірки та письмового повідомлення про дату початку та місце проведення такої перевірки (абзац перший пункту 79.2 статті 79 Податкового кодексу України).
В судовому засіданні встановлено та визнається сторонами, що 10.11.2022 року Позивачу було направлено повідомлення від 10.11.2022 року про проведення з 12.12.2022 року у приміщенні податкового органу документальної позапланової невиїзної перевірки, призначеної згідно наказу Відповідача №2030-п від 09.11.2022 року. До такого повідомлення було додано копію такого наказу (а.с.157). 
В судовому засіданні встановлено та визнається сторонами, що таке повідомлення та копія наказу про проведення документальної позапланової невиїзної перевірки Позивачу було направлено рекомендованим листом з повідомленням про вручення, тобто у відповідності до вимог статті 42 Податкового кодексу України. 
В судовому засіданні встановлено та визнається сторонами, що таке повідомлення та копія наказу про проведення документальної позапланової невиїзної перевірки 15.11.2022 року була вручена Позивачу. Вказані обставини підтверджуються дослідженою в судовому засіданні копією повідомлення поштової служби, в якому зазначена дата (12.09.2024 року) його вручення (а.с.156).
Більш того, про обізнаність Позивача щодо результатів перевірки свідчить її власноруч написані заперечення на акт перевірки.

Разом з тим, Позивач та його представник на підтвердження господарської діяльності Позивача за листопад 2020 року - березень 2021 року до позову долучили цілій ряд копій документів, а саме:
- договір поставки №01-11 від 01.11.2020 року, згідно якого ТОВ Будпаритет" зобов`язувалося поставити Позивачу пиломатеріали, а Позивач їх оплатити;
- копії видаткових накладних на передачу ТОВ Будпаритет" лісоматеріалів Позивачу;
- копії квитанцій до прибуткового касового ордеру щодо оплати Позивачем готівковими коштами згідно видаткових накладних;
- копії акту звірки взаємних розрахунків між Позивачем та ТОВ Будпаритет" за вказаний період.

Згідно пояснень представника Позивача в судовому засіданні вказані пиломатеріали згідно домовленостей ТОВ Будпаритет" поставляло Позивачу власним транспортом, а Позивач їх оплачувала готівковими коштами. В результаті таких господарських відносин з ТОВ Будпаритет" Позивачем були здійснені витрати, які підлягали врахуванню при визначенні податкових зобов`язань Позивача з податку на доходи фізичних осіб, що сплачується фізичними особами за результатами річного декларування відповідно за 2020 та 2021 роки.

Такі доводи Позивача та його представника не відповідають обставинам справи та не ґрунтуються на вимогах чинного законодавства з огляду на таке.
По-перше, відповідно до вимог статті 1 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" первинний документ - це документ, який містить відомості про господарську операцію.
В розумінні положень статті 9 цього ж Закону підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи. Первинні документи можуть бути складені у паперовій або в електронній формі та повинні мати, окрім іншого, обов`язкові реквізити, а саме посади і прізвища осіб, відповідальних за здійснення господарської, та особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції.
Як вже зазначалося, на підтвердження понесених Позивачем витрат за спірні періоди до позову долучено копії квитанцій до прибуткового касового ордеру щодо оплати Позивачем готівковими коштами.

Правовідносини щодо ведення касових операцій у національній валюті в Україні врегульовані правовими нормами Положення про ведення касових операцій у національній валюті в Україні, затвердженого Постановою Правління Національного банку України 29.12.2017 № 148 (далі - Положення №148). Вказаним положенням затверджена типова форма (№ КО-1) касового ордера та квитанції до нього.
За приписами пункту 6 розділу II Положення №148 суб`єкти господарювання, до яких відноситься Позивач, мають право здійснювати розрахунки готівкою протягом одного дня за одним або кількома платіжними документами:
1) між собою - у розмірі до 10000 (десяти тисяч) гривень включно;
2) з фізичними особами - у розмірі до 50000 (п`ятдесяти тисяч) гривень включно.
Платежі понад установлені граничні суми проводяться через надавачів платіжних послуг шляхом переказу коштів із рахунку на рахунок або внесення коштів до кас надавачів платіжних послуг для подальшого їх переказу на рахунки. Кількість суб`єктів господарювання та фізичних осіб, з якими здійснюються готівкові розрахунки, протягом дня не обмежується. 
Обмеження, установлене в пункті 6 розділу II цього Положення, стосується також розрахунків під час оплати за товари, придбані на виробничі (господарські) потреби за рахунок готівки, одержаної за допомогою платіжного інструменту.

В ході дослідження судом долучених до позову копій квитанцій до прибуткового касового ордеру встановлено, що згідно вказаних квитанцій Позивачем здійснювалися розрахунки готівкою з ТОВ "Будпаритет" на суми в розмірі 87 000,00 грн. та 130 000,00 грн. Тобто, Позивачем всупереч вимогам пункту 6 розділу II Положення №148 здійснювалися вказані розрахунки готівкою понад установлені граничні суми. Доказів щодо наявності у ТОВ "Будпаритет" статусу надавача платіжних послуг в розумінні вимог Закону України "Про платіжні послуги" від 30 червня 2021 року № 1591-IX суду не надано.
Більш того, вказані квитанції до прибуткового касового ордеру всупереч вимогам Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" та Положення №148 не містять інформації про прізвища осіб (головного бухгалтера та касира), відповідальних за здійснення господарської, що не дають змогу ідентифікувати осіб, які брали участь у здійсненні господарської операції.

Суд критично оцінює доводи представника Позивача, що Позивач згідно видаткових накладних в один і той же день приймала від ТОВ Будпаритет" лісоматеріали в місті Малин Житомирської області і в той же день в касі цього ж товариства, що знаходиться в місті Запоріжжі, сплачувала готівкові кошти за цей товар.
Одночасно суд враховує, що Позивачем до позову не долучено жодних первинних документів на підтвердження використання вказаних лісоматеріалів в своїй господарській діяльності та підтвердження їх статусу як "витрати".

На підставі викладеного суд робить висновок, що долучені до позову копій квитанцій до прибуткового касового ордеру відповідно до вимог статті 74 КАС України не є допустимими доказами та не можуть бути враховані судом на підтвердження витрат Позивача, зумовлених господарськими відносинами з ТОВ "Будпаритет", які підлягали врахуванню при визначенні податкових зобов`язань Позивача з податку на доходи фізичних осіб, що сплачується фізичними особами за результатами річного декларування відповідно за 2020 та 2021 роки.

Зазначене свідчить про наявність підстав у податкового органу на прийняття оскаржуваного податкового повідомлення - рішення форми «Р» від 01.02.2023 року за №0025492407 про збільшення Позивачу грошового зобов`язання з податку на доходи фізичних осіб, що сплачується фізичними особами за результатами річного декларування в сумі 197 689,05 грн. (а.с.109).

2.Правомірність нарахування та сплати Позивачем військового збору за 2020 та 2021 роки.

Судом встановлено, що відповідно до висновків, наведених в акті перевірки, доводів представника Відповідача в судовому засіданні та розрахунків до податкового повідомлення - рішення заниження Позивачем сум чистого оподаткованого доходу за 2020 рік та за 2021 рік відповідно на 104 989,05 грн. та на 92 700,00 грн. призвели також до заниження розмірів військового збору відповідно за 2020 рік в розмірі 8 749,09 грн. і за 2021 рік в розмірі 7 725,00 грн., а сумарно на 16 474,09 грн.
Як вже зазначалося судом, в судовому засіданні підтверджено правомірність доводів податкового органу щодо заниження Позивачем сум чистого оподаткованого доходу за 2020 рік на 104 989,05 грн. та за 2021рік на 92 700,00 грн.
Зазначене свідчить про наявність підстав у податкового органу на прийняття оскаржуваного податкового повідомлення - рішення форми «Р» від 01.02.2023 року за №0025562407 про збільшення Позивачу грошового зобов`язання з військового збору, що сплачується фізичними особами за результатами річного декларування в сумі 16 474,09 грн. (а.с.113).

Таким чином, позовні вимоги Позивача не відповідають обставинам справи та не ґрунтуються на вимогах чинного законодавства, а тому не підлягають задоволенню в повному обсязі.

Відповідно до вимог ст.ст.139-143 КАС України підстави для стягнення або відшкодування судових витрат по даній справі відсутні.

Керуючись статтями 77, 90, 139, 242-246 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,
вирішив:

В задоволенні позову ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Житомирській області відмовити в повному обсязі.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
Рішення суду може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до Сьомого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя М.Ф. Нагірняк

03.02.26