Справа № 199/14239/25
Провадження № 2/202/1873/2026

РІШЕННЯ
Іменем України

09 лютого 2026 року          м. Дніпро
Індустріальний районний суд м. Дніпра у складі:
головуючого судді Дребот І.Я.,
за участю секретаря судового засідання Козиря Ю.Ю.,
Індустріальний районний суд м. Дніпра в складі головуючого судді Дребот І.Я., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "ФАКТОРИНГ ПАРТНЕРС" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,-

ВСТАНОВИВ:

У провадженні Індустріального районного суду м. Дніпра перебуває цивільна справа за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Факторинг Партнерс" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості.
В обґрунтування позовних вимог позивач вказує, що 30.01.2022 між ТОВ «МІЛОАН» та відповідачем ОСОБА_1 був укладений Договір позики № 5347490 згідно якого останній отримав кредит в сумі 5000,00 грн. строком на 15 днів зі сплатою відсотків за користування кредитом.
21.02.2022 року між ТОВ «Фінансова компанія «ІНКАСО ФІНАНС» та ОСОБА_1 укладено Договір № 3343506490-203103, відповідно до якого відповідач отримав кредит в сумі 4000 грн. строком на 20 днів зі сплатою відсотків за користування кредитом.
Відповідач свої зобов`язання щодо повернення кредитних коштів за Договорами, сплаті процентів та комісії належним чином не виконав. Загальний розмір заборгованості по поверненню кредитних коштів та сплаті процентів за користування кредитним договором № 3343506490-203103 від 21.02.2022 р., що підлягає стягненню з позичальника станом на день формування позовної заяви відповідно до розрахунку заборгованості, становить 5560 грн., з яких: 4000 грн. – заборгованість за тілом кредиту; 1560 грн. – заборгованість за нарахованими процентами на дату відступлення права вимоги. Загальний розмір заборгованості по поверненню кредитних коштів та сплаті процентів за користування кредитом за Договором № 5347490 від 30.01.2022 р., що підлягає стягненню з позичальника становить: 10950 грн.: з яких 5000 грн. – заборгованість за тілом кредиту;, 4500 грн. – заборгованість за нарахованими процентами; 1450 грн. – заборгованість за комісіями.
Загальний розмір заборгованості по поверненню кредитних коштів та сплаті процентів за вказаними Договорами, що підлягає стягненню з позичальника становить 16510 грн., з яких: 9000 грн. заборгованість за тілом кредиту, 6060 грн. – заборгованість за нарахованими процентами, 1450 грн. – заборгованість за комісіями.
07.03.2023 року було укладено договір № 07/03/23 відповідно до якого ТОВ «Фінансова компанія «ІНКАСО ФІНАНС» відступило на користь ТОВ «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» права вимоги за договором № 3343506490-203103. 28.08.2025 року було укладено договір № 28-08/25 відповідно до якого ТОВ «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» відступило права вимоги за договором ТОВ «ФАКТОРИНГ ПАРТНЕРС», таким чином ТОВ «ФАКТОРИНГ ПАРТНЕРС» наділено правом вимоги до відповідача за договором № 3343506490-203103.
26.07.2024 року було укладено договір № 26-07/2024 відповідно до якого ТОВ «МІЛОАН» відступило на користь ТОВ «ФАКТОРИНГ ПАРТНЕРС» права вимоги за кредитним договором № 5347490.
На підставі викладеного, позивач ТОВ «ФАКТОРИНГ ПАРТНЕРС» просить суд стягнути з відповідача ОСОБА_1 на свою користь заборгованість за Договорами № 3343506490-203103 та 5347490 на загальну суму 16510,00 грн.
Ухвалою судді від 10.12.2025 року було прийнято позовну заяву до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін і відкрито провадження у справі. Цією ж ухвалою було установлено сторонам строки для подання відзиву на позовну заяву, відповіді на відзив на позовну заяву, а також заперечень.
Сторони відзиву на позовну заяву, відповіді на відзив на позовну заяву, а також заперечення суду не подавали, про розгляд справи були повідомлені належним чином.
Суд, дослідивши надані докази у їх сукупності, встановив такі обставини та відповідні їм правовідносини, що виникли між сторонами.
Судом встановлено, що 30.01.2022 між ТОВ «МІЛОАН» та відповідачем ОСОБА_1 був укладений Договір позики № 5347490 згідно якого останній отримав кредит в сумі 5000,00 грн. строком на 15 днів зі сплатою відсотків за користування кредитом.
21.02.2022 року між ТОВ «Фінансова компанія «ІНКАСО ФІНАНС» та ОСОБА_1 укладено Договір № 3343506490-203103, відповідно до якого відповідач отримав кредит в сумі 4000 грн. строком на 20 днів зі сплатою відсотків за користування кредитом.
Відповідач свої зобов`язання щодо повернення кредитних коштів за Договорами, сплаті процентів та комісії належним чином не виконав. Загальний розмір заборгованості по поверненню кредитних коштів та сплаті процентів за користування кредитним договором № 3343506490-203103 від 21.02.2022 р., що підлягає стягненню з позичальника станом на день формування позовної заяви відповідно до розрахунку заборгованості, становить 5560 грн., з яких: 4000 грн. – заборгованість за тілом кредиту; 1560 грн. – заборгованість за нарахованими процентами на дату відступлення права вимоги. Загальний розмір заборгованості по поверненню кредитних коштів та сплаті процентів за користування кредитом за Договором № 5347490 від 30.01.2022 р., що підлягає стягненню з позичальника становить: 10950 грн.: з яких 5000 грн. – заборгованість за тілом кредиту;, 4500 грн. – заборгованість за нарахованими процентами; 1450 грн. – заборгованість за комісіями.
Загальний розмір заборгованості по поверненню кредитних коштів та сплаті процентів за вказаними Договорами, що підлягає стягненню з позичальника становить 16510 грн., з яких: 9000 грн. заборгованість за тілом кредиту, 6060 грн. – заборгованість за нарахованими процентами, 1450 грн. – заборгованість за комісіями.
07.03.2023 року було укладено договір № 07/03/23 відповідно до якого ТОВ «Фінансова компанія «ІНКАСО ФІНАНС» відступило на користь ТОВ «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» права вимоги за договором № 3343506490-203103. 28.08.2025 року було укладено договір № 28-08/25 відповідно до якого ТОВ «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» відступило права вимоги за договором ТОВ «ФАКТОРИНГ ПАРТНЕРС», таким чином ТОВ «ФАКТОРИНГ ПАРТНЕРС» наділено правом вимоги до відповідача за договором № 3343506490-203103.
26.07.2024 року було укладено договір № 26-07/2024 відповідно до якого ТОВ «МІЛОАН» відступило на користь ТОВ «ФАКТОРИНГ ПАРТНЕРС» права вимоги за кредитним договором № 5347490.
На підставі викладеного, позивач ТОВ «ФАКТОРИНГ ПАРТНЕРС» просить суд стягнути з відповідача ОСОБА_1 на свою користь заборгованість за Договорами № 3343506490-203103 та 5347490на загальну суму 16510,00 грн.
Згідно ст.1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
Згідно ч.1ст.610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).
Частина 1ст.612 ЦК України встановлює, що боржник вважається таким, що прострочив зобов`язання, якщо приступив до його виконання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.
Згідно ч.1ст.1048, ч.2 ст.1056-1 ЦК України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором та визначається залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів.
Оскільки, відповідач своєчасно та належним чином свої зобов`язання по поверненню кредитних коштів та сплаті процентів за користування кредитом не виконав, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню.
Щодо розподілу судових витрат, слід зазначити наступне.
Відповідно до ч.ч.1, 3 ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать зокрема витрати на професійну правничу допомогу.
Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову - на відповідача.
Позивачем було понесені судові витрати в розмірі 2422,40 грн. сплаченого судового збору та 9000 грн. витрат на професійну правничу допомогу.
Оскільки, позовну заяву задоволено, судові витрати в розмірі 2422,40 грн. сплаченого судового збору підлягають стягненню з відповідача на користь позивача.
Щодо стягнення з відповідача на користь позивача витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 9000 грн., то слід зазначити наступне.
Згідно ч.4 ст.263 ЦПК України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.
У постанові Великої Палати Верховного Суду від 16.11.2022 у справі№922/1964/21 зауважено, що не є обов`язковими для суду зобов`язання, які склалися між адвокатом та клієнтом у контексті вирішення питання про розподіл судових витрат. Вирішуючи останнє, суд повинен оцінювати витрати, що мають бути компенсовані за рахунок іншої сторони, ураховуючи як те, чи були вони фактично понесені, так і оцінювати їх необхідність. Подібний висновок викладений і у пункті 5.44 постанови Великої Палати Верховного Суду від 12.05.2020 у справі 904/4507/18.
Чинне процесуальне законодавство встановило так і основні критерії визначення та розподілу судових витрат, як їх дійсність, обґрунтованість, розумність і співмірність відповідно до ціни позову, з урахуванням складності та значення справи для сторін.
Згідно з усталеною практикою Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ), у тому числі в рішенні від 28 листопада 2002 року «Лавентс проти Латвії» (Lavents v. Latvia) за заявою №58442/00 щодо судових витрат, за статтею 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року суд відшкодовує лише витрати, стосовно яких було встановлено, що вони справді були необхідними і становлять розумну суму (рішення ЄСПЛ у справах «Ніколова проти Болгарії» та «Єчюс проти Литви», пункти 79 і 112 відповідно).
При визначенні суми відшкодування, суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру з огляду на конкретні обставини справи та фінансовий стан обох сторін. Ті самі критерії застосовує ЄСПЛ, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року. Так, у справі «Схід / Захід Альянс Лімітед» проти України» (заява № 19336/04) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (пункт 268).
Відповідно до ч.3 ст.141 ЦПК України, при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо.
У постановах Верховного Суду у справі №905/1795/18 та у справі №922/2685/19 вказано, що суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості, пропорційності та верховенством права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи на складність справи, витрачений адвокатом час, та неспіврозмірним у порівнянні з ринковими цінами адвокатських послуг.
Суд вважає, що фактично наданий обсяг юридичної допомоги, є неспіввісним з заявленою сумою судових витрат, а тому підлягають стягненню судові витрати, пов`язанні з отриманням професійної правничої допомоги в сумі 5000,00 грн., вважаючи суму в 9000 грн., яку зазначає представник позивача, завищеною.
Керуючисьст.ст.10, 12, 43, 49, 141, 259 ч.6, 263-265, 268, 273, 274 ч.4, 280-283 ЦПК України, суд,-

УХВАЛИВ:

Позовну заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "Факторинг Партнерс" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості - задовольнити.
Стягнути з ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ФАКТОРИНГ ПАРТНЕРС» (м. Київ, вул. Ґедройця Єжи, 6, оф. 521, ЄДРПОУ 42640371) заборгованість за Договорами в сумі 16510 грн.
Стягнути з ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ФАКТОРИНГ ПАРТНЕРС» (м. Київ, вул. Ґедройця Єжи, 6, оф. 521, ЄДРПОУ 42640371) судові витрати по сплаті судового збору у розмірі 2422,40 грн. та витрати на правничу допомогу у розмірі 5000,00 грн.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Рішення суду може бути оскаржено в апеляційному порядку до Дніпровського апеляційного суду. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. 

Суддя           І.Я. Дребот