Справа № 740/6089/25
Провадження № 1-кп/740/144/26

В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
23 січня 2026 року          м. Ніжин

Ніжинський міськрайонний суд Чернігівської області в складі
головуючого судді ОСОБА_1 ,
за участі секретарів судового засідання – ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

учасники судового провадження:
- прокурор ОСОБА_5 ,
- потерпілий ОСОБА_6 ,
- обвинувачена ОСОБА_7 ,
- захисник – адвокат ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Ніжині кримінальне провадження № 12025270380000583 від 01.09.2025

за обвинуваченням  ОСОБА_7 ,  ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка народилася в м. Ніжині Чернігівської області, є громадянкою України, має середню спеціальну освіту, незаміжня, не працює, раніше не судима, зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , та проживає за адресою: АДРЕСА_2 , 

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 Кримінального кодексу України,

установив:

31.08.2025 близько 22-00 год., більш точного часу не встановлено,  ОСОБА_7 , знаходячись в приміщенні гаражу № НОМЕР_1 гаражного кооперативу «Чайка» за адресою: вул. Захисників України, 4 А, м. Ніжин, Чернігівська область, перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, під час обопільного вживання алкогольних напоїв та подальшої виниклої сварки, з мотивів особистих неприязних відносин, зумовлених конфліктом із ОСОБА_6 , з яким вони спільно проживали та підтримували близькі відносини, діючи умисно, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння та передбачаючи настання суспільно небезпечних наслідків своїх дій, взявши до рук ніж, завдала ним один удар у ділянку лівого передпліччя ОСОБА_6 , який після нанесеного удару вибіг на вулицю. Продовжуючи свій злочинний умисел, направлений на спричинення тілесних ушкоджень, ОСОБА_7 наздогнала ОСОБА_6 , усвідомлюючи заподіяння шкоди здоров`ю потерпілому та бажаючи їх настання, завдала один удар ножем у ділянку черевної порожнини. Указаними діями ОСОБА_7 спричинила ОСОБА_6 тілесні ушкодження у вигляді проникаючої в черевну порожнину колото-різаної рани ділянки тулуба зліва, пошкодження ділянки великого сальника та ділянки брижі товстої кишки, гемоперитонеум, постгеморагічна анемія легкого ступеня, чим спричинила потерпілому ОСОБА_6 тілесні ушкодження, які відповідно до висновку судово-медичної експертизи відносяться до категорії тяжких тілесних ушкоджень за ознакою небезпеки для життя в момент заподіяння; різаної рани внутрішньої поверхні лівого передпліччя з ушкодженням сухожилку променевого згинача пальців лівої кисті, які за ознакою тривалості розладу здоров`я на строк більше 21 добу, відносяться до категорії середнього ступеню тяжкості.
Згідно зі ст. 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» домашнє насильство – це діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь.
Конвенція Ради Європи про запобігання насильству стосовно жінок
і домашньому насильству та боротьбу з цими явищами (CETS № 210) Стамбул,
11 травня 2011 рік у п. b ст. 3 встановлює, що домашнє насильство означає всі акти фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, які відбуваються в лоні сім`ї чи в межах місця проживання або між колишніми чи теперішніми подружжями або партнерами, незалежно від того, чи проживає правопорушник у тому самому місці, що й жертва, чи ні або незалежно від того, чи проживав правопорушник у тому самому місці, що й жертва, чи ні.
Отже, своїми умисними діями ОСОБА_7 відповідно до ст. 1, 3 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» вчинила домашнє насильство у формі фізичного насильства.
Указаними діями ОСОБА_7 вчинила кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 121 КК України, а саме умисне тяжке тілесне ушкодження, небезпечне для життя в момент заподіяння.
Обвинувачена ОСОБА_7 в судовому засіданні під час судового розгляду визнала вину у вчиненому кримінальному правопорушенні, однак відмовилася від надання показань. Однак у подальшому після дослідження письмових доказів та допиту потерпілого – змінила свою позицію та надала показання, що до події вона проживала разом з потерпілим ОСОБА_6 в його квартирі приблизно 2 місяці. 31.08.2025, точного часу не пам`ятає, але у вечірній час, коли вона йшла з роботи додому, то зателефонувала ОСОБА_6 , який їй повідомив, що знаходиться в своєму гаражі. Тоді вона купила слабоалкогольний напій «Шейк», закуску та пішла до нього в гараж. Там потерпілий вживав алкоголь (горілку). Вона випила з ним декілька чарок горілки. Через деякий час ОСОБА_6 здалося, що начебто щось летить, і він пішов до дверей, а їй наказав сидіти тихо. Але йому здалося, що вона щось говорить, тому він почав кричати на неї, бити, душити. Вона впала на коліна та схопила ножа, який лежав поряд на столі, та легенько один раз вдарила ножем ОСОБА_6 в живіт, та поклала ніж на стіл, більше ударів йому вона не наносила. Після удару вона побачила в нього кров. Коли ОСОБА_6 вибіг з гаража, то вона побігла за ним, щоб надати допомогу, зупинити кровотечу. На вулиці вона попросила сусіда викликати швидку. Розкаялася, шкодувала у вчиненому, негативно оцінила такі свої дії. 
Допитаний у судовому засіданні потерпілий ОСОБА_6 надав показання, що до події, яка сталася 31.08.2025 у гаражному кооперативні «Чайка», що знаходиться по вул. Незалежності в м. Ніжині, де розташований його гараж, він деякий час проживав спільно з обвинуваченою у своїй квартирі. Вони познайомилися випадково в магазині біля його будинку, тоді вона була пригнічена через конфлікт зі своїм колишнім чоловіком, їй ніде було жити, і він дозволив їй проживати в нього. 31.08.2025, коли він перебував у гаражі, то до нього зателефонувала обвинувачена та сказала, що прийде до нього. Точного часу не пам`ятає, але десь біля 20-00 год. 31.08.2025 ОСОБА_7 прийшла в гараж, де вони разом відпочивали та вживали спиртні напої. Потім щось на нього найшло, він хотів залишитися наодинці, у зв`язку з чим попросив, щоб ОСОБА_7 покинула гараж. У подальшому між ними виникла сварка, під час якої ОСОБА_6 декілька разів штовхнув обвинувачену, а вона схопила ножа зі столу та нанесла йому два удари в руку та плече, після чого він вибіг з гаража, а вона, наздогнавши його на вулиці, нанесла йому ще один удар у живіт. Все сталося дуже швидко. Унаслідок завданих тілесних ушкоджень потерпілий перебував у лікарні 6 днів. Зараз його стан здоров`я задовільний. Мати обвинуваченої відшкодувала йому в повному обсязі моральну та матеріальну шкоду в розмірі 3000,00 доларів США. Хоча після події він не спілкувався з обвинуваченою, однак пробачив їй та не має до неї жодних претензій. На його думку, обвинувачена не несе загрози суспільству, а тому покарання їй можливо призначити без ізоляції від суспільства.
Під час судового розгляду кримінального провадження судом досліджено такі письмові докази:
- протокол огляду місця події від 31.08.2025, складений слідчим СВ Ніжинського РУП ГУ НП в Чернігівській області – ОСОБА_9 , а саме території автогаражного кооперативу «Чайка», розташованого за адресою: Чернігівська область, м. Ніжин, вул. Генерала Корчагіна, 4 А, з додатком – фототаблицею. Під час огляду встановлено, що вхід до кооперативу здійснюється через металеві ворота зеленого кольору, відкриті на момент огляду. Зліва від воріт приблизно за 4 м на асфальті (проїзна частина) маються сліди речовини бурого кольору в краплях, схожої на кров, по руху проїзної частини в бік вул. Незалежності маються сліди речовини бурого кольору, схожої на кров, довжиною 15 см. При вході на територію кооперативу зліва розташований гараж № 56 з воротами червоного кольору. Справа від гаража № 56 на відстані 10 м розташований гараж № НОМЕР_1 , біля якого знаходиться ґрунтове покриття з камінням, на якому виявлено сліди речовини бурого кольору, схожої на кров. Поблизу гаража розташований автомобіль, на бетонній доріжці біля якого виявлено сліди речовини бурого кольору, схожої на кров. Також на задньому крилі автомобіля знаходяться патьоки слідів речовини бурого кольору. Зліва від автомобіля розташовані зелені ворота, через які здійснюється вхід до гаража № 78. Справа від стіни в гаражі розташований стілець, біля якого розкидані на бетонній підлозі металеві банки алкогольних напоїв, дві банки пива, три пляшки пива. Далі розміщений дерев`яний стіл, на якому знаходяться продукти харчування, предмет, зовні схожий на ніж, з дерев`яною рукояткою та слідами речовини бурого кольору, схожої на кров, який запаковано до паперового конверта. Справа від столу розміщений диван, груба, металевий стіл з речами господарського вжитку, інструментами. Біля вказаного столу розташований металевий ящик, на якому виявлено сліди речовини бурого кольору. Під час огляду на марлевий тампон зроблено змиви речовини бурого кольору з поверхні асфальтобетонного покриття, металевих воріт, які поміщено до паперового конверта. Також під час огляду справа від входу до гаража виявлено паперовий згорток з висушеною подрібненою речовиною зеленого кольору, який поміщено до спецпакета;
- постанову слідчого СВ Ніжинського РУП ГУ НП в Чернігівській області – ОСОБА_10 про закриття кримінального провадження (в частині) від 12.09.2025, а саме про закриття кримінального провадження № 12025270380000583 від 01.09.2025 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 309 КК України, у зв`язку з відсутністю складу кримінального правопорушення. Згідно з указаною постановою речовий доказ – подрібнену речовину рослинного походження зеленого кольору, яка поміщена до спецпакета № 2576281, яка зберігалася в кімнаті зберігання речових доказів Ніжинського РУП ГУ НП в Чернігівській області, – знищено; 
- протокол проведення слідчого експерименту від 25.09.2025, складений слідчим СВ Ніжинського РУП ГУ НП в Чернігівській області – ОСОБА_10 , за участі потерпілого ОСОБА_6 та понятих, з додатком – сд-диском, відповідно до якого потерпілий ОСОБА_6 відтворив механізми нанесення йому тілесних ушкоджень, пояснив та показав, що хаотичними рухами йому два рази було нанесено тілесні ушкодження в ділянку лівого плеча та лівого передпліччя. Після того, як він опинився на вулиці, то почав боротися із ОСОБА_7 . Коли вони лежали на землі, а саме він на правому боці, а Сніжана на лівому, то остання нанесла йому один різкий удар ножем у лівий бік;
- протокол отримання зразків для експертизи від 01.09.2025, а саме зразків крові в потерпілого ОСОБА_6 ;
- протокол затримання особи, підозрюваної у вчиненні кримінального правопорушення від 01.09.2025, з ілюстративною таблицею. Фактичний час затримання ОСОБА_7 – 02 год. 08 хв. Під час особистого обшуку в затриманої ОСОБА_7 вилучено: кофту світло-коричневого кольору зі слідами речовини бурого кольору на плечі правої руки, яку запаковано до паперового конверта; мобільний телефон марки Realme С11 сірого кольору з IMEI1: НОМЕР_2 , IMEI2: НОМЕР_3 , з номером телефону НОМЕР_4 , який запаковано до спецпакета CRI 1149602;
- протокол отримання зразків для проведення судових експертиз від 01.09.2025, а саме зрізів нігтьових пластин з правої та лівої руки ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ;
- протокол освідування особи, складений слідчим СВ Ніжинського РУП ГУ НП в Чернігівській області – ОСОБА_9 , від 01.09.2025, у присутності понятих, за участі спеціаліста та підозрюваної ОСОБА_7 , згідно з яким під час проведення освідування встановлено, що на долонях рук підозрюваної ОСОБА_7 можуть міститися сліди вчинення кримінального правопорушення. Спеціаліст за допомогою марлевого тампону, який він попередньо промочив у дистильованій воді, зробив змиви з долоні та між пальцями лівої руки, після чого, взявши другий марлевий тампон, зробив змиви з долоні та між пальцями правої руки ОСОБА_7 . У подальшому вказані марлеві тампони кожен окремо поміщено до паперових конвертів та опечатано печатками;
- протокол отримання зразків для проведення судових експертиз від 01.09.2025, відповідно до якого в ОСОБА_7 відібрано зразки букального епітелію;
- протокол отримання зразків для експертизи від 01.09.2025, а саме зразків крові в ОСОБА_7 ;
- висновок експерта від 01.10.2025 № 104, складений експертом Ніжинського міжрайонного відділення судово-медичної експертизи № 1 Державної спеціалізованої установи «Чернігівське обласне бюро судово-медичної експертизи» – ОСОБА_11 , відповідно до якого в ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , малися наступні тілесні ушкодження: проникаюча в черевну порожнину колото-різана рана ділянки тулуба зліва, пошкодження ділянки великого сальнику та ділянки брижі товстої кишки, гемоперитонеум, різана рана внутрішньої поверхні лівого передпліччя з ушкодженням сухожилку променевого згинача пальців лівої кисті, постгеморагічна анемія легкого ступеня. За механізмом спричинення, відповідно до опису морфологічних властивостей наявних ушкоджень у наданій медичній документації, – усі вищевказані тілесні ушкодження виникли внаслідок дії гострого предмета, що володіє колюче-ріжучими властивостями. У слідчому експерименті та в протоколах допитів зазначається ще одне тілесне ушкодження, яке було спричинене ножем в проекції лівого плеча (приблизно з показів потерпілого – проекція правового плечового суглобу), але в наданій медичній документації це ушкодження не зазначено, тому підтвердити чи спростувати його наявність не є можливо. Проникаюча в черевну порожнину колото-різана рана ділянка тулуба зліва, пошкодження ділянки великого сальнику та ділянки брижі товстої кишки, гемоперитонеус, постгеморагічна анемія легкого ступеня – за ознакою небезпеки для життя в мить спричинення відноситься до категорії тяжких тілесних ушкоджень. Різана рана внутрішньої поверхні лівого передпліччя з ушкодженням сухожилку променевого згинача пальців лівої кисті за ознакою тривалості розладу здоров`я на строк більше ніж 21 добу відноситься до категорії середнього ступеню тяжкості. Указані тілесні ушкодження могли виникнути внаслідок не менше 2-х травматичних дій. Згідно з описом ран удар був спричинений наступною траєкторією: зверху в низ, дещо ззаду на перед, та з ліва на право. Усі вищевказані ушкодження могли бути спричинені відповідно механізму, який зазначено в протоколі допиту та відео слідчого експерименту з потерпілим ОСОБА_6 , та не відповідають механізму, вказаному в протоколі допиту та слідчому експерименту за участі ОСОБА_7 . Протягом часу, коли потерпілому завдавалися тілесні ушкодження, положення останнього відносно дії травмуючої сили могло неодноразово змінюватися. Малоймовірним є те, що вищевказані тілесні ушкодження могли бути спричинені внаслідок самовільного наштрикання на ніж потерпілим під час перебування ножа в руках підозрюваної ОСОБА_7 . Потерпілий міг отримані вказані тілесні ушкодження за механізму та обставин, на які він вказує; 
- висновок експерта від 12.09.2025 № 116, складений експертом Ніжинського міжрайонного відділення судово-медичної експертизи № 3 Державної спеціалізованої установи «Чернігівське обласне бюро судово-медичної експертизи» – ОСОБА_12 , згідно з яким у ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , малися тілесні ушкодження у вигляді забою м`яких тканей потиличної ділянки голови, синця правої половини обличчя, саден правої кисті та лівого колінного суглобу, синців обох верхніх кінцівок та лівої сідниці. В утворенні цих тілесних ушкоджень могла мати місце дія тупих предметів за механізмом удару, а в ділянці верхніх кінцівок – ще й можливо за механізмом стиснення. За ступенем тяжкості ці тілесні ушкодження, як у комплексі так і окремо, відносяться до категорії тілесних ушкоджень легкого ступеня тяжкості, які не спричинили короткотривалий розлад здоров`я чи незначну стійку втрату працездатності. Відповідно до кількості тілесних ушкоджень, які встановлені при експертизі, зважаючи на їх характер та розташування, можна вважати, що в цьому випадку могли мати місце неоднократні (в загальній кількості не менше одинадцяти) травматичні впливи на тіло, при цьому місцем прикладання травмуючої сили були: голова (не менше двох травматичних дій), обидві верхні кінцівки (не менше семи травматичних дій), ліва сідниця та лівий колінний суглоб (по одній травматичній дії). Особливості характеру та локалізація цих тілесних ушкоджень не виключають можливості утворення їх за умов та в час, викладених у постанові про призначення судово-медичної експертизи; 
- висновок експерта від 05.09.2025 № 1351, складений експертом Державної спеціалізованої установи «Чернігівське обласне бюро судово-медичної експертизи» – ОСОБА_13 , відповідно до якого кров ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , відноситься до групи 0(І) з ізогемаглютинінами анти-А, анти-В за ізосерологічною системою АВ0;
- висновок експерта від 11.09.2025 № 2369, складений експертом Державної спеціалізованої установи «Чернігівське обласне бюро судово-медичної експертизи» – ОСОБА_14 , зі змісту якого вбачається, що при судово-токсикологічній експертизі крові, відібраної в ОСОБА_6 , не виявлено похідні барбітурової кислоти, 1,4-бензодіазепіна, фенотіазина, фенілалкіламіни, три- та тетрациклічні антидепресанти, морфін, кодеїн, клозапін, лідокаїн; 
- висновок експерта від 05.09.2025 № 1352, складений експертом Державної спеціалізованої установи «Чернігівське обласне бюро судово-медичної експертизи» – ОСОБА_13 , відповідно до якого кров ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , відноситься до групи А (ІІ) з ізогемаглютиніном анти-В за ізосерологічною системою АВ0;
- висновок експерта від 17.10.2025 № 1354, складений експертом Державної спеціалізованої установи «Чернігівське обласне бюро судово-медичної експертизи» – ОСОБА_13 , згідно з яким під час судово-медичної експертизи змиву речовини бурого кольору з проїзної частини виявлено кров людини групи 0(І) з ізогемаглютинінами анти-А, анти-В, яка могла походити за рахунок крові громадянина ОСОБА_6 . Присутність слідів крові ОСОБА_7 – виключається; 
- висновок експерта від 17.10.2025 № 1353, складений експертом Державної спеціалізованої установи «Чернігівське обласне бюро судово-медичної експертизи» – ОСОБА_15 , зі змісту якого вбачається, що під час судово-медичної експертизи змиву речовини бурого кольору з гаражного приміщення, вилученого під час огляду місця події за адресою: м. Ніжин, вул. Захисників України (раніше – Генерала Корчагіна), 4 А, у гаражі № НОМЕР_1 , знайдено кров людини групи 0(І) з ізогемаглютинінами анти-А, анти-В за ізосерологічною системою АВ0, що не виключає походження цих слідів крові за рахунок ОСОБА_6 . Походження крові в цих слідах за рахунок ОСОБА_7 – виключається; 
- висновок експерта від 17.10.2025 № 1355, складений експертом Державної спеціалізованої установи «Чернігівське обласне бюро судово-медичної експертизи» – ОСОБА_15 , відповідно до якого під час судово-медичної експертизи слідів бурого кольору на клинку ножа, вилученого під час огляду місця події за адресою: м. Ніжин, вул. Захисників України (раніше – Генерала Корчагіна), 4 А, у гаражі № НОМЕР_1 , знайдено кров людини групи 0(І) з ізогемаглютинінами анти-А, анти-В за ізосерологічною системою АВ0, що не виключає походження цих слідів крові за рахунок ОСОБА_6 . Походження крові в цих слідах за рахунок ОСОБА_7 – виключається. На ручці вищевказаного ножа – крові не виявлено; 
- висновок експерта від 17.10.2025 № 1356, складений експертом Державної спеціалізованої установи «Чернігівське обласне бюро судово-медичної експертизи» – ОСОБА_13 , згідно з яким під час судово-медичної експертизи слідів бурого кольору на футболці, названій слідчим «кофтою», знайдено кров людини, при встановленні групової належності якої виявлено антиген Н, який міг походити від особи (осіб) з групою крові 0(І) з ізогемаглютинінами анти-А, анти-В, у тому числі, і за рахунок крові ОСОБА_6 . Присутність слідів крові ОСОБА_7 – виключається;
- висновок судово-психіатричного експерта Чернігівської філії судових експертиз Державної установи «Інститут судової психіатрії Міністерства охорони здоров`я України» – ОСОБА_16 № 434 від 07.10.2025, згідно з яким у ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , не виявлено ознак психічного захворювання та тимчасового хворобливого розладу психічної діяльності на період часу, до якого відноситься кримінальне правопорушення, у вчиненні якого вона підозрюється; у період часу, до якого відноситься кримінальне правопорушення, у вчиненні якого вона підозрюється, ОСОБА_7 могла усвідомлювати свої дії та керувати ними; у ОСОБА_7 не виявлено клінічних ознак психічних та поведінкових розладів внаслідок вживання алкоголю із синдромом залежності, тому відповідне лікування їй не показане; ОСОБА_7 за її психічним станом на теперішній час застосування примусових заходів медичного характеру – не показане; 
- протокол проведення слідчого експерименту від 01.09.2025, складений слідчим СВ Ніжинського РУП ГУ НП в Чернігівській області – ОСОБА_10 , за участі підозрюваної ОСОБА_7 , її захисника ОСОБА_8 , спеціаліста та понятих, з додатком – флеш-картою micro-cd.
Також стороною обвинувачення надано інші процесуальні документи, зокрема, запити, листи, постанови про призначення експертиз, постанови щодо речових доказів, повідомлення про підозру, які не є доказами у справі в розумінні ст. 84 КПК України, але є процесуальними документами, поданими для підтвердження правомірності тих чи інших процесуальних дій у межах указаного кримінального провадження.
Надані прокурором докази суд вважає належними і допустимими, а вину обвинуваченої у вчиненні вищевказаного кримінального правопорушення – доведеною.
Достовірність та об`єктивність наведених доказів у суду сумніву не викликає, адже вони отримані без порушення закону, узгоджуються один з одним, належні, допустимі та достатні та відповідають фактичним обставинам справи, у зв`язку з чим суд їх прийняв до уваги та вважає їх доказами саме обвинувачення особи.
Оцінюючи зібрані в справі докази, суд ураховує положення ч. 1 ст. 94 КПК України, якою встановлено, що суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінює кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів – з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення.
Окремі неузгодженості в показаннях обвинуваченої та потерпілого на висновки суду не впливають. При цьому суд ураховує стан алкогольного сп`яніння як обвинуваченої, так і потерпілого.
Захисником обвинуваченої – адвокатом ОСОБА_8 надано копії таких документів: консультативний висновок спеціаліста КНП «Чернігівська обласна лікарня» Чернігівської обласної ради від 05.04.2021, відповідно до якого в ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , встановлений діагноз – криптогенна епілепсія у вигляді генералізованих тоніко-клонічних нападів, генералізований епістатус; виписки із медичної картки амбулаторного (стаціонарного) хворого, згідно з якою обвинувачена ОСОБА_7 , у період з 08.02.2021 по 17.02.2021 перебувала на стаціонарному лікуванні в КНП «Чернігівська обласна лікарня» Чернігівської обласної ради з діагнозом – криптогенна рефрактерна епілепсія у вигляді генералізованих тоніко-клонічних судомних нападів, виражений церебростенічний та цефалгічний синдроми, виражені вестибулярні порушення, помірні когнітивні порушення, генералізований епістатус, ситуативний обумовлений тривожним депресивним розладом; виписки із медичної картки амбулаторного (стаціонарного) хворого № 24464, відповідно до якої обвинувачена ОСОБА_7 у період з 26.12.2023 по 02.01.2024 перебувала на стаціонарному лікуванні в КНП «Чернігівська обласна лікарня» Чернігівської обласної ради з діагнозом – криптогенна епілепсія у вигляді генералізованих тоніко-клонічних судомних нападів (2-3 рази на місяць), виражений церебростенічний та цефалгічний синдроми, помірні вестибулярні порушення.
Будь-яких інших доказів під час судового розгляду сторонами обвинувачення та захисту надано не було. Сторони судового провадження надали для дослідження всі докази, які вважали за потрібне.
Відповідно до ч. 1 ст. 22 та ч. 1 ст. 26 КПК України кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом. Сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та у спосіб, передбачених цим Кодексом. Суд, зберігаючи об`єктивність та неупередженість, створює необхідні умови для реалізації сторонами їхніх процесуальних прав та виконання процесуальних обов`язків (ч. 6 ст. 22 КПК України).
Згідно зі ст. 2 КПК України завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.
Загальними засадами кримінального провадження за змістом ст. 7 КПК України, є, зокрема, презумпція невинуватості та забезпечення доведеності вини, змагальність сторін та свобода в поданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.
Відповідно до ч. 1 ст. 337 КПК України судовий розгляд проводиться лише стосовно особи, якій висунуте обвинувачення, і лише в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акта, крім випадків, передбачених цією статтею.
Згідно із ч. 1 ст. 121 КК України кримінальна відповідальність настає за умисне тяжке тілесне ушкодження, тобто умисне тілесне ушкодження, небезпечне для життя в момент заподіяння, чи таке, що спричинило втрату будь-якого органу або його функцій, каліцтво статевих органів, психічну хворобу або інший розлад здоров`я, поєднаний зі стійкою втратою працездатності не менш як на одну третину, або переривання вагітності чи непоправне знівечення обличчя.
Об`єктом цього злочину є здоров`я особи.
Об`єктивну сторону злочину утворюють: діяння (дія або бездіяльність); наслідки у вигляді тяжкого тілесного ушкодження та причинний зв`язок між зазначеним діянням і наслідками.
Тілесні ушкодження – це протиправне і винне порушення анатомічної цілості тканин, органів потерпілого та їх функцій, що виникає як наслідок дії одного чи кількох зовнішніх ушкоджуючих факторів.
Небезпечними для життя є ушкодження, які в момент заподіяння чи в клінічному перебігу через різні проміжки часу спричиняють загрозливі для життя явища і які без надання медичної допомоги, за звичайним своїм перебігом, закінчуються чи можуть закінчитися смертю. При цьому запобігання смерті, що обумовлене наданням медичної допомоги, не повинно братися до уваги при оцінюванні загрози для життя таких ушкоджень. Загрозливий для життя стан, який розвивається в клінічному перебігу ушкоджень, незалежно від проміжку часу, що минув після його заподіяння, повинен перебувати з ним у прямому причинно-наслідковому зв`язку.
Суспільно небезпечні дії при заподіянні тілесних ушкоджень виражаються у фізичному, хімічному, біологічному, психічному чи іншому впливі на потерпілого.
Характер і ступінь тілесних ушкоджень визначаються на підставі відповідних положень ст. 121 КК України і Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень, затверджених наказом Міністерства охорони здоров`я України від 17 січня 1995 року № 6.
Суб`єктом цього злочину може бути осудна особа, що досягла 14-річного віку.
Суб`єктивна сторона характеризується прямим або непрямим умислом, тобто особа усвідомлює суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачає їх наслідки у вигляді заподіяння тяжкої шкоди здоров`ю та бажає їх настання, або свідомо припускає їх настання.
Вирішуючи питання щодо кваліфікації дій обвинуваченої, суд вважає, що органом досудового розслідування правильно кваліфіковано її дії за ч. 1 ст. 121 КК України, як умисне тяжке тілесне ушкодження, небезпечне для життя в момент заподіяння.
Оцінивши встановлені у справі обставини, суд вважає доведеною вину ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України, тобто умисному тяжкому тілесному ушкодженні, небезпечному для життя в момент заподіяння.
Призначаючи покарання обвинуваченій, суд ураховує таке.
Відповідно до ч. 1 ст. 1 КК України цей Кодекс має своїм завданням правове забезпечення охорони прав і свобод людини і громадянина, власності, громадського порядку та громадської безпеки, довкілля, конституційного устрою України від злочинних посягань, забезпечення миру і безпеки людства, а також запобігання злочинам.
Частиною 1 ст. 50 КК України визначено, що покарання є заходом примусу, що застосовується від імені держави за вироком суду до особи, визнаної винною у вчиненні кримінального правопорушення, і полягає в передбаченому законом обмеженні прав і свобод засудженого.
Відповідно до ч. 2 ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами.
Вирішуючи питання про обрання міри покарання обвинуваченій ОСОБА_7 , суд відповідно до вимог ст. 65 КК України враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винної та обставини, які пом`якшують та обтяжують її покарання.
Так, вчинене ОСОБА_7 кримінальне правопорушення згідно зі ст. 12 КК України є тяжким злочином.
Відповідно до ст. 66 КК України обставиною, яка пом`якшує покарання обвинуваченої ОСОБА_7 , суд визнає щире каяття.
Відповідно до ст. 67 КК України обставинами, які обтяжують покарання обвинуваченої ОСОБА_7 , є вчинення кримінального правопорушення щодо особи, з якою винний перебуває у близьких відносинах, та вчинення кримінального правопорушення особою, що перебуває в стані алкогольного сп`яніння.
При призначенні покарання суд також ураховує відомості про особу обвинувачену, яка молодого віку, має середню спеціальну освіту, незаміжня, не працює, раніше не судима, за місцем проживання характеризується задовільно, не перебуває на обліку в лікарів нарколога та психіатра, що свідчить про її осудність, при цьому має хронічне неврологічне захворювання – епілепсію (у вигляді генералізованих тоніко-клонічних судомних нападів, виражений церебростенічний та цефалгічний синдроми, виражені вестибулярні порушення, помірні когнітивні порушення, генералізований епістатус, ситуативний обумовлений тривожним депресивним розладом).
Також суд ураховує досудову доповідь органу пробації – Ніжинського районного відділу філії Державної установи «Центр пробації» в Чернігівській області, згідно з якою, зокрема, ризики вчинення повторного кримінального правопорушення, небезпеки для суспільства оцінюються як середні. При цьому за вказаним висновком визнано можливим виправлення ОСОБА_7 без ізоляції від суспільства.
За правилами ст. 65 КК України особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначено покарання, необхідне й достатнє для її виправлення і попередження вчинення нових кримінальних правопорушень. Виходячи з указаної мети й принципів справедливості, співмірності та індивідуалізації, покарання повинно бути адекватним характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу винного, які підлягають обов`язковому врахуванню. Під час вибору покарання мають значення обставини, які його пом`якшують і обтяжують, відповідно до положень ст. 66, 67 КК України.
Велика Палата Верховного Суду у постанові від 21 серпня 2019 року у справі № 682/956/17 вказала, що визначені у ст. 65 КК України загальні засади призначення покарання наділяють суд правом вибору однієї із форм реалізації кримінальної відповідальності. Ця функція за своєю правовою природою є дискреційною, оскільки потребує врахування та оцінки конкретних обставин справи, ступеня тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особи винного, обставин, що впливають на покарання.
Питання призначення покарання визначають форму реалізації кримінальної відповідальності в кожному конкретному випадку з огляду на суспільну небезпечність і характер кримінального правопорушення, обставини справи, особу винного, а також обставини, що пом`якшують або обтяжують покарання, тощо. Вирішення цих питань належить до дискреційних повноважень суду, що розглядає кримінальне провадження по суті, який і повинен з урахуванням всіх перелічених вище обставин визначити вид і розмір покарання та ухвалити рішення.
Загальні засади призначення покарання наділяють суд правом вибору однієї із форм реалізації кримінальної відповідальності призначити покарання або звільнити від покарання чи від його відбування, завданням якої є виправлення та попередження нових злочинів. Ця функція за своєю правовою природою є дискреційною, оскільки потребує врахування та оцінки конкретних обставин справи, ступеня тяжкості вчиненого злочину, особи винного, обставин, що впливають на покарання.
Водночас суд ураховує, що у справі «Ізмайлов проти Росії» (п. 38 рішення від 16 жовтня 2008 року), Європейський суд з прав людини вказав, що при призначенні покарання «для того, щоб втручання вважалося пропорційним, воно має відповідати тяжкості правопорушення і не становити «особистий надмірний тягар для особи». Також, як у справі «Бакланов проти Росії» (рішення від 09 червня 2005 року), так і в справі «Фрізен проти Росії» (рішення від 24 березня 2005 року) Європейський суд з прав людини зазначив, що досягнення справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та вимогами захисту основоположних прав особи лише тоді стає значним, якщо встановлено, що під час відповідного втручання було дотримано принципу законності і воно не було свавільним.
Вимога додержуватися справедливості при застосуванні кримінального покарання закріплена в міжнародних документах з прав людини, зокрема у статті 10 Загальної декларації прав людини 1948 року, статті 14 Міжнародного пакту про громадянські і політичні права 1966 року, статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року.
Юридична відповідальність особи за ч. 2 ст. 61 Конституції України має індивідуальний характер, позаяк Конституційний Суд України в Рішенні від 02 листопада 2004 року № 15-рп/2004, досліджуючи принцип індивідуалізації юридичної відповідальності, зазначив, що призначене судом покарання повинно відповідати ступеню суспільної небезпеки злочину, обставинам його вчинення та враховувати особу винного, тобто бути справедливим, бо згідно з вказаним принципом при призначенні покарання суд має враховувати обставини справи (як ті, що обтяжують, так і ті, що пом`якшують покарання) щодо всіх осіб незалежно від ступеня тяжкості вчиненого злочину (абзаци сьомий, восьмий підпункту 4.2 пункту 4 мотивувальної частини).
У Рішенні від 15 червня 2022 № 4-р(II)/2022 року Конституційний Суд України зазначив, що принцип індивідуалізації юридичної відповідальності […] має виявлятись не лише в притягненні до відповідальності особи, винної у вчиненні правопорушення, а й у призначенні їй виду та розміру покарання з обов`язковим урахуванням характеру вчиненого протиправного діяння, форми вини, характеристики цієї особи, можливості відшкодування заподіяної шкоди, […].
Отже, принцип домірності зобов`язує суд у кожному конкретному випадку домірно застосовувати види покарання та (або) інші заходи кримінально-правового характеру з огляду на ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення та низку інших фактів і обставин (п. 3.2 Рішення Конституційного Суду України від 30 червня 2022 року № 1-р/2022).
Таким чином, суди повинні призначати покарання в межах, установлених санкцією статті (частини статті), що передбачає відповідальність за вчинений злочин, але із врахуванням ступеня тяжкості, обставин цього злочину, його наслідків і даних про особу судам належить обговорювати питання про призначення менш суворого покарання особам, які вперше вчинили злочини.
З урахуванням вищевказаного, а також принципів законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, суд вважає за необхідне призначити обвинуваченій ОСОБА_7 покарання за ч. 1 ст. 121 КК України у виді позбавлення волі в мінімальних межах, установлених у санкції вказаної частини статті КК України.
У судових дебатах прокурор та захисник просили звільнити обвинувачену від відбування покарання з випробуванням, встановивши іспитовий строк. Таку ж саму позицію щодо міри покарання висловив потерпілий під час його допиту. 
Згідно зі ст. 75 КК України, якщо суд, враховуючи тяжкість кримінального правопорушення, особу винного та інші обставини справи, дійде висновку про можливість виправлення засудженого без відбування покарання, він може прийняти рішення про звільнення від відбування покарання з випробуванням.
Зважаючи на позицію сторін кримінального провадження про можливість звільнення обвинуваченої від призначеного покарання з випробуванням на підставі ст. 75 КК України, а також відповідний висновок органу пробації, суд вважає, що таке звільнення від відбування покарання можливо застосувати до обвинуваченої, яка з 01.09.2025 перебуває під вартою, а тому за цей час усвідомила наслідки вчиненого, зробила для себе відповідні висновки, бажає виправитися.
Таке покарання, на переконання суду, є справедливим і достатнім для виправлення  ОСОБА_7 , попередження вчинення нових кримінальних правопорушень та відповідатиме його меті, гуманності, справедливості і не потягне за собою порушення засад виваженості, що включає наявність розумного балансу між охоронюваними інтересами суспільства та правами особи, яка притягається до кримінальної відповідальності.
Отже, суд вважає за можливе звільнити обвинувачену від відбування покарання з випробуванням, установивши їй іспитовий строк, оскільки виправлення обвинуваченої можливе без реального відбування покарання та ізоляції від суспільства. 
Водночас суд вважає, що з метою забезпечення належної поведінки ОСОБА_7 у період дії іспитового строку відповідно до ст. 76 КК України на неї слід покласти обов`язки, а саме: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання; виконувати заходи, передбачені пробаційною програмою. 
На підставі п. 5 ч. 1 ст. 91-1 КК України слід покласти на ОСОБА_7 обов`язок проходження програми для кривдників.
При цьому ОСОБА_7 слід роз`яснити, що умисне невиконання обмежувальних заходів, передбачених статтею 91-1 КК України, або умисне невиконання обмежувальних приписів, або умисне ухилення від проходження програми для кривдників особою, щодо якої такі заходи застосовані судом, є підставою для притягнення до кримінальної відповідальності за ст. 390-1 КК України.
У зв`язку зі звільненням  ОСОБА_7  від відбування покарання, згідно зі ст. 377 КПК України вона підлягає звільненню з-під варти в залі суду, і до набрання вироком законної сили їй слід змінити запобіжний захід на особисте зобов`язання відповідно до ст. 179, 194 КПК України.
На підставі ч. 5 ст. 72 КК України слід зарахувати ОСОБА_7 у строк відбування покарання час її тримання під вартою в період з 01 вересня 2025 року по 23 січня 2026 року, з розрахунку один день попереднього ув`язнення за один день позбавлення волі.
Процесуальні витрати в справі не понесені.
Цивільний позов у кримінальному провадженні не подавався.
Питання про речові докази слід вирішити відповідно до ст. 100 КПК України та згідно зі ст. 174 КПК України слід скасувати арешт майна, накладений ухвалою слідчого судді Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області від 02 вересня 2025 року.
Керуючись ст. 2, 22, 26, 94, 100, 174, 369 - 371, 373, 374, 376 КПК України, суд

ухвалив:

ОСОБА_7 визнати винуватою у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України, та призначити їй покарання у виді позбавлення волі на строк п`ять років. 
На підставі ст. 75, 76 КК України звільнити ОСОБА_7 від відбування призначеного покарання з випробуванням, якщо вона протягом трьох років іспитового строку не вчинить нового кримінального правопорушення і виконає покладені на неї обов`язки, а саме: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання; не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації; виконувати заходи, передбачені пробаційною програмою.
Згідно із ч. 5 ст. 72 КК України зарахувати ОСОБА_7 в строк покарання час її тримання під вартою в період з 01 вересня 2025 року по 23 січня 2026 року включно, з розрахунку один день попереднього ув`язнення відповідає одному дню позбавлення волі.
На підставі п. 5 ч. 1 ст. 91-1 КК України покласти на ОСОБА_7 обов`язок проходження програми для кривдників строком на 3 (три) місяці.
До набрання вироком законної сили запобіжний захід  ОСОБА_7 змінити із тримання під вартою на особисте зобов`язання, та покласти на неї такі обов`язки: прибувати за першою вимогою до суду в указаному кримінальному провадженні; повідомляти суд про зміну місця свого проживання.
Звільнити обвинувачену ОСОБА_7 з-під варти в залі суду.
Речові докази:
-предмет, зовні схожий на ніж, з дерев`яною рукояткою та слідами РБК, змив РБК з гаражного приміщення, змив з проїзної частини, зразки крові ОСОБА_6 , зразки букального епітелію та крові, зрізи нігтьових пластин, змиви лівої та правої руки, що знаходяться в паперових конвертах та зберігаються в камері зберігання речових доказів Ніжинського РУП ГУ НП в Чернігівській області, – знищити;
-кофту світло-коричневого кольору зі слідами РБК, яка запакована до паперового пакета, мобільний телефон марки Realme С11 з номером телефону НОМЕР_4 , який запаковано до спецпакета CRI 1149602, що зберігаються в камері зберігання речових доказів Ніжинського РУП ГУ НП в Чернігівській області, – повернути ОСОБА_7 . 
Скасувати арешт майна, накладений ухвалою слідчого судді Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області від 02 вересня 2025 року.
На вирок може бути подана апеляційна скарга до Чернігівського апеляційного суду через Ніжинський міськрайонний суд Чернігівської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.
У разі подання апеляційної скарги вирок суду, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.
Копію вироку вручити учасникам судового провадження в день його проголошення.

Суддя          ОСОБА_1